Справа № 455/1223/26
Провадження № 2-а/455/14/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

23 липня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Івасенко С.М.,
секретаря судового засідання Бобельської Н.М.,
за участю:
позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

01.07.2026 року ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач), просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7282788 від 30.05.2026 року ( далі – постанова) і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 247 КУпАП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Вважає, що зазначена постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Стверджує, що під час проїзду нею пішохідного переходу пішоходи перехід проїзної частини дороги по пішохідному переходу не здійснювали, доказів вчинення нею правопорушення їй працівники поліції не надали. 

09.07.2026 року суд поновив позивачці строк звернення до суду, прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у справі. Надав можливість відповідачу надати відзив на позовну заяву. За заявою позивачки витребував від ГУНП у Львівській області копію оскаржуваної постанови, всі матеріали справи про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якої винесено постанову серії ЕНА № 7282788 від 30.05.2026 року та докази скерування позивачці примірника постанови. На виконання ухвали судді від 09.07.2026 року відповідач надав копію постанови та відеозаписи на оптичному диску з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських. В судовому засіданні 17.07.2026 року представник відповідача пояснив, що надав дублікат постанови, оскільки оригінал примірника відповідача скерований в органи ДВС для примусового виконання, доказів скерування не надав. Також невиконання ухвали в частині надання доказів скерування позивачці примірника постанови пояснив недостатнім фінансуванням, а тому така постанова була скерована простою кореспонденцією з внесенням даних про скерування в електронний журнал вихідної кореспонденції, поштових документів про скерування та ,відповідно, про отримання постанови позивачкою фізично не існує.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.
У відзиві від 16.07.2026 року на позовну заяву зазначив, що 30.05.2026 року близько 10:52 під час патрулювання в м. Старий Самбір по вулиці Л.Галицького співробітники поліції виявили автомобіль марки «Citroen Berlingo», ДНЗ НОМЕР_1 , який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів. Автомобіль було зупинено світло-проблисковим маячком синього та червоного кольору із сиреною. Підійшовши до водія ОСОБА_1 співробітники поліції пояснили причину зупинки, роз`яснили порушений водієм пункт ПДР, після чого розпочали розгляд адміністративної справи. Ознайомили з правами та обов`язками в частині подання клопотань та пояснень під час розгляду справи про вчинене адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивачка від отримання постанови на місці зупинки відмовилася. При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач дотримався вимог закону. Поліцейськими при розгляді справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП було повно та всебічно встановлені всі обставини справи, не було допущено порушень, які б свідчили про наявність підстав для скасування прийнятої постанови.

17.07.2026 року позивачка подала відповідь на відзив. Звернула увагу суду, що відповідач не виконав обов`язку доказування правомірності постанови та ухвали суду про витребування доказів. Зазначила, що відповідач не надав належно оформленої постанови, відеозаписи є неналежними доказами без встановлення їх походження та змісту, а тому відсутні докази порушення нею п.18.1 ПДР. Суд враховує, що у таких категоріях справ не передбачено права позивача на подання відповіді на відзив ( ч. 1 ст. 269 КАС України), а тому суд розцінює цю відповідь як додаткові пояснення, які будуть враховані при розгляді справи.

Суд призначив розгляд справи на 17.07.2026 рік. Відклав розгляд справи на 23.07.2025 рік, потреба у відкладені розгляду справи була зумовлена забезпеченням позивачці можливості отримати та ознайомитися з відзивом та доданими до нього доказами, в тому числі відеозаписами на оптичному диску.
У встановлені судом дату та час розгляду справи з`явилися позивачка.
Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши пояснення позивачки, здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7282788 від 30.05.2026 року позивачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп.
Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, інспектором відділення поліції №1 ( м. Старий Самбір) Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області капітаном поліції Винницьким М.М. було встановлено, що 30.05.2026 року о 10 годині 52 хвилин 46 секунд в м. Старий Самбір по вулиці Л. Галицького водій ( згідно п. 4 постанови – ОСОБА_1 ) керувала ТЗ та при наближені до нерегульованого пішохідного переходу не зменшила швидкість та не зупинилася, чим створила перешкоду для пішоходів, чим порушила п.18.1. ПДР – водій ТЗ не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу. 
Зазначено, що до постанови додається відеофіксація.
На відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля поліцейських зафіксовано, що в поле зору реєстратора потрапляє автомобіль марки «Citroen Berlingo», ДНЗ НОМЕР_1 . Службовий автомобіль їде за цим автомобілем. При наближені до пішохідного переходу видно, що на тротуарі рухається пішохід до пішохідного переходу, коли автомобіль позивачки під`їхав ближче до пішохідного переходу пішохід не виходив на пішохідний перехід, а зупинився. Після чого автомобіль позивачки був зупинений працівниками поліції.
На відеозаписах із нагрудних камер поліцейських зафіксовано спілкування поліцейських з позивачкою вже після зупинки. Позивачка заперечила порушення ПДР. Від отримання постанови відмовилась. Поліцейський повідомив суть адміністративного правопорушення, яка норма закону передбачає відповідальність за таке порушення, а також про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, строки оскарження та сплати штрафу. Зафіксовано як поліцейський в постанові зазначає про відмову від отримання постанови. 
Згідно відповіді ВП №1 ( м. Старий Самбір) Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області за запит позивачки від 25.06.2026 року № 217413-2026 копію постанови було скеровано по місцю проживання позивачки, на підтвердження чого надали копію супровідного листа по постанови від 01.06.2026 року № 182537-2026.
Як встановлено з пояснень представника відповідача копія постанови скеровувалась простою кореспонденцією, тому встановити дату отримання її позивачкою неможливо.
В процесуальних документах позивачка стверджує, що до цього часу постанову поштою не отримувала.
Згідно пенсійного посвідчення №28744-03121 від 31.05.2023 року позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи довічно.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (ч.1 ст. 7 КУпАП)
У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Виконуючи зазначену вимогу ч.2 ст. 77 КАС України представник відповідача надав відеозаписи із нагрудних камер поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля, які на його думку підтверджують законність винесення спірної постанови.
Як вбачається із відеозапису відеореєстратора службового автомобіля, 30.05.2026 водійка ОСОБА_1 , керуючи автомобіль марки «Citroen Berlingo», ДНЗ НОМЕР_1 , проїхала нерегульований пішохідний перехід, коли на ньому не було пішохода. Так, в момент проїзду позивачкою нерегульованого пішохідного переходу пішохід не перебував на початку дорожньої розмітки 1.14.1 -зебра, а перебував на тротуарі перед нею.
Правовідносини, що стосуються дорожнього руху врегульовані Правилами дорожнього руху України, затверджені постановою КМ України «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року №1306.
За змістом п.1.1. зазначеної постанови, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до пункту 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Згідно із ч.1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, пішохідний перехід - ділянка проїзної частини, острівця безпеки чи розділювальної смуги або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1-5.41.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч. Дорожні знаки 5.38.1 «Пішохідний перехід» встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.38.2 - ліворуч від дороги на дальній межі переходу. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.
Відповідно до розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка має таке значення:1.14.1,1.14.2,1.14.3(«зебра», у тому числі червоно-білого кольору)- позначають нерегульований і регульований пішохідний перехід на проїзній частині дороги чи на велосипедній доріжці, зокрема1.14.2- пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод,1.14.3- місце переходу осіб з порушенням зору.
Згідно із пунктом 4.14 ПДР України пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід. Пунктом 4.16 (а)ПДР України, пішохід має право під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 751/4821/17, вимога пункту 18.1ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися. Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід. Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.
Відповідач не довів факту, що позивачка наближалася до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, тому повинна була зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека. 
З врахуванням викладеного, суд виснує про наявність підстав для скасування постанови серії ЕНА № 7282788 від 30.05.2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення.
При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачка не сплачувала судовий збір відповідно до ч.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю 2 групи.
Відповідно до частин п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, судовий збір підлягає компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Керуючись ст.2,5-11,77,139,241-246,247,251,255,286,293,295 КАС України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову ЕНА № 7282788 від 30.05.2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп. (триста сорок гривень 00 копійок). за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Апеляційні скарги на судове рішення можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне рішення складено 23 липня 2026 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДР40108833, місце знаходження: м.Львів, пл.Генерала Григоренка 3.

Суддя С.М. Івасенко