Справа № 163/1964/26  Провадження №33/802/918/26 | Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
| Доповідач: Клок  О. М.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судового засідання – Таровської А.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 серпня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665, 60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 30 липня 2026 року о 19 год 46 хв, на 488 км ад М07, керувала електросамокатом марки «Xiaomi» MI.Com M51JJ21C616919, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушила вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну. Стверджує що, скористалась електросамокатом виключно для об`їзду перешкоди на розбитій ділянці дороги, попередньо, йдучи пішки. Звертає увагу апеляційного суду на те, що особа, яка «веде транспортний засіб у руках» прирівнюється до пішохода та не перебуває у статусі водія, відповідно. При розгляді справи, суддя грубо ототожнив державну повірку та обов`язкове технічне калібрування виробника, тобто фактично не встановив чи був спеціальний технічний засіб придатним для отримання достовірного результату 30 липня 2026 року. Додатково вказує, що накладене судом адміністративне стягнення позбавить її законної можливості працевлаштуватись за здобутою професією водія вантажних авто, поставить її родину на межу виживання і є сочистим надмірним тягарем. 
Покликаючись на викладене, просить оскаржену нею постанову судді першої інстанції від 20 серпня 2026 року скасувати, а провадження по даній справі закрити за відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали даної справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доходжу такого висновку. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 733153 від 30 листопада 2026 року, за змістом якого перша керувала електросамокатом «Xiaomi» MI.Com M51JJ21C616919, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені у неї, в ході огляду, на місці зупинки поліцейськими, ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «AlcotestrDrager 6820» із результатом – 2, 47 ‰;направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Ковельське МТМО Ковельської міської ради» від 30 липня 2026 року, у якому зафіксована відмова від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я, а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.
Сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Основні мотиви незгоди із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що електросамокатом не керувала, а лише скористалась виключно для об`їзду перешкоди, попередньо «вела транспортний засіб в руках», тобто перебувала у статусі пішохода, а не водія. 
При оцінці таких його доводів, слід зазначити таке.
Як стверджується безпосередньо дослідженим суддею відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського, ОСОБА_1 , за обставин місця та часу, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно неї, безпосередньо керувала електросамокатом, рухаючись проїзною частиною, у тому числі, по зустрічній смузі руху транспортних засобів, при цьому, характер руху був хаотичним, з суттєвим відхиленням у різні сторони. У певні часові проміжки, вона вела електросамокат поруч із собою, однак, у подальшому, ставала на нього та продовжувала рух. Саме така її поведінка викликала у працівників поліції обґрунтовані сумніви у безпечності подальшого керування нею електросамокатом та слугувала причиною його зупинки. При цьому, службовий автомобіль працівників поліції рухався позаду. 
Зазначений відеозапис безперервно фіксує відповідний епізод руху електросамоката, що об`єктивно спростовує її твердження про перебування у статусі пішохода, а не водія. 
Стосовно результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейськими з використанням спеціального технічного приладу «AlcotestrDrager 6820», то із одержаним результатом, ОСОБА_1 погодилась, повідомляла про вживання нею алкогольних напоїв, на проходженні огляду на найближчому закладі охорони здоров`я, не наполягала. 
Наведене вище, а також сам результат - 2, 47 ‰, при допустимій нормі 0, 2 ‰, спростовує її доводи в контексті сумніву придатності спеціального технічного засобу для отримання достовірного результату. 
Отже, факт керування першою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є правильно установлений поліцейськими, що стало наслідком оформлення стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення та підтверджений судом.
Наведене у своїй сукупності, свідчить про правильність висновків судді стосовно наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Санкція даної норми закону передбачає безальтернативний вид адміністративного стягнення у виді штрафу з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами, тобто у разі установлення факту вчинення даного адміністративного правопорушення, суб`єкт підлягає повній та безумовній відповідальність за вчинене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, і його матеріальне становище, наявність на утриманні інших осіб, при накладенні на нього адміністративного стягнення за вчинене, значення немає. 
Нових доказів, у спростування викладених у постанові судді обставин у підтвердження доведення його вини у вчиненому, також надано не було.
Наведене у своїй сукупності та взаємозв`язку, свідчить про законність та обґрунтованість постанови судді першої інстанції, а наведені ОСОБА_1 доводи, у поданій нею апеляційній скарзі, свого підтвердження, в ході їх перевірки апеляційним судом, не знайшли.
Відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді першої інстанції – без зміни. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 серпня 2026 року стосовно неї - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: