ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(повне)

09 липня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/1042/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,
за участю секретаря Вершняк Л.Л..,
представників відповідача Кашиної С.В., Пашко Л.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ “ТЕХАВІАКОМ” до Чернігівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ “ТЕХАВІАКОМ” (далі – Товариство, ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ», позивач) звернулося до суду з позовом до Чернігівської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Чернігівської митниці від 17.10.2025 року №UA102000202543.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що винесене податкове повідомлення-рішення №UA102000202543 від 17.10.2025 року за наслідками проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації товару «гексоген RDX 25/5» за кодом 3602 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, та, як наслідок, правомірності звільнення від оподаткування митними платежами за кодом пільг « 164», митне оформлення якого здійснено за митними деклараціями від 16.03.2024 №24UA209190006028U8, від 19.09.2024 №24UA209190023153U6, від 22.02.2025 №25UA209190004684U7, не відповідає формі «Р», Додатку 3 до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 липня 2023 року № 368), оскільки: податкове повідомлення-рішення №UA102000202543 від 17.10.2025 року містить неіснуючі у Формі «Р» оціночну категорію форми вини Товариства у заповненому полі, де згідно Форми «Р» вказується лише «посилання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено», що призводить до спотворення змісту податкового повідомлення-рішення, вказує на упередженість контролюючого органу при складанні податкового повідомлення-рішення, зокрема що “встановлено порушення умисне ”, яке є додатком до цього позову. «Посилання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено», не передбачає одночасне встановлення контролюючим органом наявності або відсутності вини платника податків. При цьому жодним пунктом Податкового кодексу України, Митного кодексу України та спеціальними нормами законодавства не визначено право контролюючого органу порушувати цілісність, зміст та положення затверджених форм складання податкових повідомлень-рішень, вносити в них доповнення та корективи на власний розсуд, надавати оцінку діям платника податків. Порушення змісту податкового повідомлення-рішення шляхом цілеспрямованого внесення доповнень контролюючим органом власними суб`єктивними даними відповідних законодавчо визначених форм, встановлених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, призводить до спотворення даних такого податкового повідомлення-рішення, перевищення прав контролюючого органу, наданих законодавством, та скасуванню такого рішення контролюючого органу. Також позивач вказує, що під час проведення перевірки контролюючий орган припустився грубих порушень при її проведенні, зокрема: використав в Акті перевірки як документальне підтвердження порушень документи, які не подавались Товариством та його контрагентами при митному оформленні Товарів; здійснив аналіз наданих Державним бюро розслідувань інформації та доказів, надав висновки на підставі таких хибних суджень; чим порушив положення КПК України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; неповно з`ясував обставини справи – не врахував, що класифікації Товарів при митному оформленні в Україні передувала їх класифікація уповноваженими органами Республіки Польщі, Чорногорії (країнами-експортерами), які присвоїли Товарам код класифікації 3602 00 00 («Готові вибухові речовини, окрім порохів»). Правила і коди класифікації товарів є уніфікованими та єдиними для всіх країн; не врахував, що ТОВ «Інкомпас», ТОВ «НВК «Техавіаком»/їх представники (митні агенти) уповноважені здійснювати класифікацію Товарів за УКТ ЗЕД на підставі документів наданих іноземним постачальником/виробником – іноземні постачальник та виробник надали документацію, де вказали що Товари відповідають коду класифікації 3602 00 00 («Готові вибухові речовини, окрім порохів»); свідомо проігнорував той факт, що перевірку правильності класифікації Товарів у митній декларації зобов`язаний був здійснити митний орган, а представники ТОВ «Інкомпас», ТОВ «НВК «Техавіаком» надали представникам митного органу всі необхідні документи для перевірки правильності класифікації. Зміст документів не був спотворений, а відомості в митних деклараціях щодо опису Товарів надавали митному органу можливість встановити, так зване «порушення» навіть без аналізу документів; порушив вимоги законодавства щодо підстав проведення перевірки, порядку проведення перевірки та матеріалів, які можуть бути використані для підготовки висновків за результатами перевірок. З урахуванням вищевказаного, ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» вважає, що відсутні факти порушення ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» норм митного та/або податкового законодавства, висновки податкового органу викладені в Акті від 05.09.2025 №20/25/19/42980231 про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАУКОВО ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ТЕХАВІАКОМ» (код ЄДРПОУ 42980231) вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації товару «гексоген RDX 25/5» за кодом 3602 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, та, як наслідок, правомірності звільнення від оподаткування митними платежами за кодом пільг « 164», митне оформлення якого здійснено за митними деклараціями від 16.03.2024 №24UA209190006028U8, від 19.09.2024 №24UA209190023153U6, від 22.02.2025 №25UA209190004684U7 є хибними, а податкове повідомлення-рішення від 17.10.2025 року №UA102000202543 прийняте на його підставі підлягає скасуванню. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Відповідач в межах встановленого судом строку подав відзив на позов, у якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає про правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 17.10.2025 №UA102000202543 за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки позивача. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2026 розгляд справи призначено в режимі відеоконференції.
Протокольною ухвалою суду від 14.05.2026 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. 
Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. 
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як слідує з матеріалів справи на підставі норм пункту 9 частини 1 статті 336, частин 1-2 статті 3441, абзаців 1-2, 5 частини 1 і пунктів 1-2, 3 частини 3 статті 345, пункту 1 частини 2 статті 351, пунктів 912 та 934 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України (далі – МКУ) згідно наказу митниці від 24.07.2025 № 155 проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ НВК «ТЕХАВІАКОМ». 
В свою чергу, листом від 25.07.2025 № 7.11-2/19/13/2871 Товариству направлено копію вищевказаного наказу та повідомлено про дату початку її проведення із зазначенням місця проведення та із зазначенням місця проведення та питань, які будуть перевірятись. Вказаний лист Підприємство отримало 06.08.2025, що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням про вручення ідентифікатором № 0601174443215. 
Так, за результатами перевірки складено акт від 05.09.2025 №20/25/19/42980231 про результати документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації товару «гексоген RDX 25/5» за кодом 3602 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, та, як наслідок, правомірності звільнення від оподаткування митними платежами за кодом пільги « 164», митне оформлення якого здійснено за митними деклараціями від 16.03.2024 №24UA209190006028U8, від 19.09.2024 №24UA209190023153U6, від 22.02.2025 №25UA209190004684U7 (далі – акт перевірки). 
Згідно висновку вказаного акту перевірки, документальною невиїзною перевіркою встановлено умисне порушення ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ТЕХАВІАКОМ» (код ЄДРПОУ 42980231) вимог частини 1 статті 69 Митного кодексу України, правила 1, правила 6 Основних правил інтерпретації Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19.10.2022 № 2697-ІХ «Про Митний тариф України», частини 1 статті 257 Митного кодексу України, пункту 20 частини 1 статті 282 Митного кодексу України, підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за митними деклараціями від 16.03.2024 № 24UA209190006028U8, від 19.09.2024 № 24UA209190023153U6, від 22.02.2025 № 25UA209190004684U7 на загальну суму 21386024,80 грн.
Не погоджуючись з актом перевірки, позивачем подані заперечення, однак, згідно відповіді відповідача від 15.10.2025 №7.11-2/19/13/3906 за результатами розгляду заперечень висновки акту перевірки від 05.09.2025 №20/25/19/42980231 залишені без змін, а заперечення – без задоволення.
На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.10.2025 № UA102000202543 відповідно до якого позивачу за платежем «податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів» збільшено суму грошового зобов`язання на суму 21 386 024,80 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 5 346 506,20 грн.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивачем подано скаргу, однак, рішенням Державної митної служби України від 09.01.2026 №3/10-06/13/148 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга позивача – без задоволення.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.1 Митного кодексу України (далі - МКУ) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно з частиною 1 статті 257 МКУ декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи. 
Відповідно до підпунктів «а», «б», «г» пункту 5, підпункту «б» пункту 6 частини 8 статті 257 МКУ митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема: про товари (пункт 5): а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; про нарахування митних та інших платежів, а також про надання забезпечення сплати митних платежів (пункт 6): б) застосування пільг зі сплати митних платежів. 
Частинами 1, 2 статті 69 МКУ визначено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари (частина 4 статті 69 МКУ). 
Відповідно до статті 67 МКУ Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. 
В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. 
Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. 
Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків). 
Згідно з частиною 1 статті 68 МКУ ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено Порядок ведення УКТ ЗЕД, що визначає процедуру ведення УКТ ЗЕД. 
Пункт 2 цього Порядку трактує, що УКТ ЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. 
Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється відповідно до УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, встановленого Законом України від 19.10.2022 № 2697-IX «Про Митний тариф України» (набрав чинності з 01.01.2023), далі – Закон № 2697. 
Згідно зі статтею 1 Закону № 2697 Митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з УКТ ЗЕД, складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів. 
Класифікація товарів згідно з УКТ ЗЕД здійснюється з дотриманням Основних правил інтерпретації, наведених у Митному тарифі України (додаток до Закону № 2697). Приміток до розділів і груп та характеристик товару, визначальних для його класифікації, які встановлюються за результатами вивчення технічної документації, пспортних даних на товар, товаросупровідних документів, результатаів лабораторних досліджень, інформації про товар, розміщеної у відкритому доступі до мережі Інтернет.
Відповідно до Правила 1 назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД, для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого, відповідно до таких положень. 
Відповідно до Правила 6 для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях повинна здійснюватися відповідно до найменувань останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених Правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього Правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше. 
З метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТ ЗЕД відповідно до статті 68 МКУ та на виконання Порядку ведення УКТ ЗЕД, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 428, Держмитслужбою розробляються та затверджуються пояснення до УКТ ЗЕД з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні. 
Наказом Держмитслужби від 14.12.2022 № 543 затверджено Пояснення до УКТ ЗЕД, що побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2022 року (Explanatory Notes to the Harmonized commodity description and coding system, Sixth Edition (2022) Wold Customs Organization) і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (Explanatory Notes to the Combined Nomenclature of the European Union, Official Journal of the European Union, С 119, Volume 62, 29 March 2019), в яких коди товарів актуалізовані відповідно до Комбінованої номенклатури ЄС 2022 року та змін до Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, які надруковані до 1 грудня 2022 року в Official Journal of the European Union. 
Пояснення до УКТ ЗЕД містять тлумачення змісту позицій УКТ ЗЕД, терміни, короткі описи товарів і галузі можливого застосування цих товарів, класифікаційні ознаки та конкретні переліки товарів, що включені або виключені з тих чи інших товарних позицій, методи визначення різних характеристик товарів та іншу інформацію, яка є необхідною для однозначного віднесення конкретного товару до певної товарної позиції УКТ ЗЕД. 
У розділі VІ «Продукція хімічної та пов`язаних з нею галузей промисловості» УКТ ЗЕД група 36 має назву: «Порох і вибухові речовини; піротехнічні вироби; сірники; пірофорні сплави; деякі горючі матеріали». 
Відповідно до Загальних положень до групи 36 УКТ ЗЕД до неї включаються порох і готові вибухові речовини, а саме: суміші, які відрізняються тим, що містять кисень, необхідний для їхнього горіння, і в процесі горіння виділяють великий об`єм газів за високої температури. До цієї групи не включаються окремі сполуки певного хімічного складу (включаються переважно до групи 28 або 29), крім деяких палив, описаних у пунктах ІІ (A), ІІ (B) (1) і ІІ (B) (2) пояснень до товарної позиції 3606.
Згідно з Поясненнями до товарної позиції 3602 «Готові вибухові речовини, крім порохів» до цієї товарної позиції включаються суміші хімічних речовин, під час горіння яких проходять більш інтенсивні реакції, ніж в процесі горіння порохів. Під час горіння цих продуктів утворюються надзвичайно великі об`єми газів за високої температури, які створюють величезний тиск протягом дуже короткого проміжку часу. До цих продуктів часто додають флегматизувальні агенти для зниження чутливості сумішей до удару чи тертя. 
До цієї товарної позиції включаються: (1) Вибухові речовини із сумішей на основі нітратів гліцерину (нітрогліцерин) та етиленгліколю (нітрогліколь). Ці продукти зазвичай називають динамітами та часто містять інші речовини, такі як нітроцелюлозу (піроксилін), нітрат амонію, торф, деревне борошно, хлорид натрію чи гранульований алюміній. (2) Вибухові речовини з сумішей на основі інших органічних нітратів або нітросполук, таких як сполуки на основі ТNТ (2,4,6-тринітротолуолу), гексогену, октогену, тетрилу (N-метил-N,2,4,6-тетранітроаніліну), пентриту (пентаеритриту тетранітрат, РЕТN) або ТАТВ (1,3,5-триаміно-2,4,6-тринітробензол). Суміші на основі ТNТ включають гексоліти (ТNТ + гексоген) і пентоліти (ТNТ + РЕТN), попередньо флегматизовані або парафіном, або полімерною зв`язувальною речовиною. (3) Вибухові речовини із сумішей на основі нітрату амонію, активованого продуктами, крім нітрату гліцерину або гліколю. Разом з динамітами, що відносяться до пункту 1 вище, вони широко використовуються в шахтах, кар`єрах і цивільному будівництві. До цієї групи включаються: (a) амонали, аматоли та амонійнітратне рідке пальне (АNFО); (b) спеціально споряджені нітратні вибухові речовини; (c) вибухові суспензії з суміші нітратів лужних металів і води, активовані амінонітратом або тонко роздрібненим алюмінієм; (d) «емульсійні» вибухові речовини, що складаються з водного розчину нітратів лужних металів, емульгованих у мінеральному маслі. (4) Вибухові речовини із сумішей на основі хлоратів або перхлоратів, наприклад, шедит, використовуваний у шахтах чи кар`єрах. (5) Запальні або ініціюючі суміші, які у сухому вигляді більш чутливі до удару і тертя, ніж вибухові речовини типу згаданих у попередніх чотирьох пунктах: вони являють собою суміші на основі, переважно, азиду свинцю або тринітрорезорцинату (або стифнату) свинцю і тетразену. Ці вибухові речовини зазвичай використовують для виготовлення ударних підривачів, фрикційних або полум`яних запалів для пропелених зарядів чи детонаторів для вибухових речовин. 
Усі ці вибухові речовини можуть постачатися у вигляді порошків, гранул, паст, суспензій, емульсій або як більш-менш сухі гелі, або неспоряджені, або у вигляді зарядів чи патронів.
До товарної позиції 3602 не включаються окремі сполуки певного хімічного складу, навіть якщо вони вибухові. Ці хімікати зазвичай включаються до групи 28 або 29, наприклад, неорганічні нітрати (товарна позиція 2834), фульминат ртуті (товарна позиція 2852), тринітротолуол (товарна позиція 2904) та тринітрофенол (товарна позиція 2908). 
У розділі VІ «Продукція хімічної та пов`язаних з нею галузей промисловості» УКТ ЗЕД група 29 має назву: «Органічні хімічні сполуки». 
Відповідно до Примітки 1 до групи 29, якщо в контексті не обумовлено інше, до товарних позицій групи 29 включаються лише: (a) окремі органічні сполуки визначеного хімічного складу, які містять або не містять домішок; (b) суміші двох або більше ізомерів тієї самої органічної сполуки (які містять або не містять домішок), за винятком сумішей ізомерів ациклічних вуглеводнів (крім стереоізомерів), насичених або ненасичених (група 27); (c) продукти товарних позицій 2936 - 2939 або прості ефіри цукрів, ацеталі цукрів та складні ефіри цукрів та їх солі товарної позиції 2940, або продукти товарної позиції 2941, із визначеним або невизначеним хімічним складом; (d) продукти, зазначені у пунктах (а), (b) або (c), розчинені у воді; (e) продукти, зазначені у пунктах (а), (b) або (c), розчинені в інших розчинниках, за умови що розчинення є звичайною і необхідною умовою їх зберігання або транспортування, із збереженням властивостей зазначених продуктів, що не допускає їх використання для інших цілей, що відрізняються від традиційних; (f) продукти, зазначені у пунктах (а), (b), (c), (d) або (e), з доданням стабілізуючих речовин (включаючи агент (добавку), що запобігає злежуванню), необхідних для їх зберігання або транспортування; (g) продукти, зазначені у пунктах (а), (b), (c), (d), (e) або (f), із доданням протипилового засобу або барвника чи духмяної речовини або блювотного засобу з метою забезпечення безпеки або для полегшення їх ідентифікації, із збереженням властивостей зазначених продуктів, що не допускає їх використання для інших цілей, що відрізняються від традиційних; (h) такі продукти, розведені до стандартних концентрацій для виробництва азобарвників: солі діазонію, речовини, що вступають у реакцію сполучення з цими солями, аміни, що діазотуються, та їх солі. Відповідно до Загальних положень до групи 29 УКТ ЗЕД до неї включаються окремі сполуки визначеного хімічного складу за умови додержання положень Примітки 1 до групи 29. 
Окрема сполука визначеного хімічного складу – це речовина, що містить молекули одного вигляду (наприклад, з ковалентним або іонним зв`язком), склад яких визначається постійним співвідношенням елементів і може бути поданий конкретною структурною формулою. У кристалічній решітці молекули представлені у вигляді повторюваних одиниць.
Окремі сполуки визначеного хімічного складу, до складу яких входять інші речовини, спеціально додані під час чи після виробництва (включаючи очищення), до цієї групи не включаються. 
Окремі сполуки визначеного хімічного складу цієї групи можуть містити домішки (Примітка 1(а)). 
Термін «домішки» використовується винятково для речовин, присутність яких в окремій хімічній сполуці є єдиним і безпосереднім результатом процесу виробництва (включаючи очищення). Ці речовини можуть з`явитися в результаті впливу будь-яких чинників, які є присутніми в такому процесі, переважно таких: (а) неповне перетворення вихідних матеріалів; (b) присутність домішок у вихідних матеріалах; (c) реагенти, використовувані в процесі виробництва (включаючи очищення); (d) побічні продукти. 
Відповідно до Пояснень до товарної позиції 2933 «Сполуки гетероциклічні лише з гетероатомом (атомами) азоту» до цієї товарної позиції, в тому числі, включаються такі гетероциклічні сполуки: (F) Сполуки, що містять у структурі неконденсоване триазинове кільце (гідроване або негідроване). До них відносяться, іnter alіa (серед іншого), зокрема: (2) Триметилентринітрамін (гексоген). Вибухова речовина, кристалічний білий порошок, чутливий до удару. 
Отже, враховуючи вищевикладене, хімічно чистий гексоген, тобто гексоген, до якого після проведення хімічного синтезу гексогену та очищення гексогену, не були додані спеціальні добавки, класифікується за кодом 2933 69 10 00 згідно з УКТ ЗЕД: 2933 Сполуки гетероциклічні лише з гетероатомом (атомами) азоту:- сполуки, що містять у структурі неконденсоване триазинове кільце (гідроване або негідроване): 2933 69 - - інші: 2933 69 10 00 - - - атразин (ІSO); пропазин (ІSO); симазин (ІSO); гексагідро-1,3,5- тринітро-1,3,5-триазин (гексоген, триметилентри нітроамін). 
Таким чином, товар «гексоген RDX 25/5», митне оформлення якого здійснено за МД від 16.03.2024 № 24UA209190006028U8, 19.09.2024 № 24UA209190023153U6 та 22.02.2025 № 25UA209190004684U7, повинен класифікуватись в товарній підкатегорії 2933 69 10 00 згідно з УКТ ЗЕД.
Щодо коду товару, вказаного у документах країни відправлення (експорту), та висновку Чернігівської торгово-промислової палати, суд зазначає наступне.
Так, позивач наполягає на тому, що в документах країни відправлення зазначений код товару як 3602 00 00, а тому, на його думку, саме за цим кодом має класифікуватися спірний товар. 
Однак, вказане твердження судом не приймається до уваги та спростовується наступним.
Відповідно до ч. 2 ст. 69 МКУ контроль правильності класифікації товарів покладено саме на митні органи, тобто лише до повноважень митних органів віднесено здійснення контролю за визначенням декларантом коду товару згідно Української КТ ЗЕД.
Частиною четвертою ст. 69 МКУ встановлено, що у разі виявлення митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації митний орган має право самостійно класифікувати такі товари під час товарів.
Тобто суд зазначає, що відповідач має усі повноваження на визначення коду товару самостійно.
Частиною восьмою ст. 69 МКУ передбачено, що висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.
Тобто зазначення у товаросупровідних документах коду товару не є визначальним класифікації при митному оформленні.
Також суд зазначає, що вказані твердження позивача спростовуються: копіями сертифікатів якості (аналізу) виробника PGZ NITRO-CHEM вибухової речовини Hexogen (RDX) TypeI Class 3 (загальна вага нетто 10000 кг) від 08.03.2024 № 422/2024, від 08.03.2024 № 423/2024, від 08.03.2024 № 424/2024, від 08.03.2024 № 425/2024, від 08.03.2024 № 426/2024, від 08.03.2024 № 427/2024, від 08.03.2024 № 428/2024, від 08.03.2024 № 429/2024, від 08.03.2024 № 430/2024, від 08.03.2024 № 431/2024, в яких серед інших характеристик, зазначено чистоту речовини від 99,26% до 99,78%, копією сертифіката якості виробника HI POLIEX AD вибухової речовини очищений гексоген RDX 25/5 від 06.09.2024 № 3402/1, в якій серед інших характеристик, зазначено чистоту – «чистий RDX»; копією Протоколу від 02.05.2025 № 105-04-2025 фізико-хімічного дослідження вибухової речовини RDX 25/5, проведеного ТОВ «Науково-виробниче підприємство хімічних продуктів», де вказано, що зразок вибухової речовини RDX 25/5 ідентифікований як гексоген, відповідає вимогам ГОСТ В20395-74 за показниками «температура плавлення», «масова частка нерозчинних в ацетоні речовин», «кислотність у перерахунку на сірчану кислоту»; копією Висновку експертного дослідження Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 05.02.2025 № 16/10, відповідно до якого продукт RDX 25/5 являє собою чисту речовину гексоген (RDX), інших речовин або домішок у складі наданої на дослідження речовини не виявлено (в межах чутливості рідинної хроматографії та ІЧ-спектроскопії); вміст гексогену у речовині становить 95%.
Тобто неврахування відповідачем коду УКТ ЗЕД спірного товару, зазначеного у документах країни відправлення, є цілком правомірним, оскільки код товару, що зазначений у документах країни експорту, не є визначальним для його класифікації при митному оформленні.
Також суд зазначає, що за МД від 16.03.2024 № 24UA209190006028U8, від 19.09.2024 № 24UA209190023153U6, від 22.02.2025 № 25UA209190004684U7 задекларовано та додано копії сертифікатів (якості) аналізу виробників, що містять характеристики про чистоту продукту, що відповідає коду 3602000000 згідно з УКТ ЗЕД. 
Проте документи, отримані від Державного бюро розслідувань, містять відомості про характеристики товарів «RDX (гексоген) Тип 1 Клас 3», «RDX (гексоген) Тип I Клас V(E)», що не відповідність відомостям у документах, заявленим при митному оформленні товарів. 
Копії сертифікатів якості виробника PGZ NITRO-CHEM вибухової речовини Hexogen (RDX) Type I, Class 3 містять відмінні відомості про показник чистоти продукту, а саме: у копії сертифіката якості від 11.03.2024 № 1679/2024, що надана ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» при митному оформленні товарів за МД від 16.03.2024 № 24UA209190006028U8, вказана чистота продукту « 89,29%», у копіях сертифікатів якості від 08.03.2024 № 422/2024, від 08.03.2024 № 423/2024, від 08.03.2024 № 424/2024, від 08.03.2024 № 425/2024, від 08.03.2024 № 426/2024, від 08.03.2024 № 427/2024, від 08.03.2024 № 428/2024, від 08.03.2024 № 429/2024, від 08.03.2024 № 430/2024, від 08.03.2024 № 431/2024, що надані Науково-інженерним центром «МАТЕРІАЛООБРОБКА ВИБУХОМ» ІЕЗ ім. Є.О. Патона Національної академії України листом від 20.12.2024 № 261-345 у відповідь на запит Державного бюро розслідувань від 11.12.2024 № 10-2-03-02-30069, вказана чистота продукту «від 99,26% до 99,78%».
Копії сертифікатів якості виробника HI POLIEX AD вибухової речовини очищений гексоген RDX 25/5 від 06.09.2024 № 3402/1 мають однакові реквізити (дату та номер), проте містять відмінні відомості про показник чистоти продукту, а саме: у копії сертифіката якості від 06.09.2024 № 3402/1, що надана ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» при митному оформленні товарів за МД від 19.09.2024 № 24UA209190023153U6, МД від 22.02.2025 № 25UA209190004684U7, вказана чистота продукту « 91%»; у копії сертифіката якості від 06.09.2024 № 3402/1, що надана Науково інженерним центром «МАТЕРІАЛООБРОБКА ВИБУХОМ» ІЕЗ ім. Є.О. Патона Національної академії України листом від 20.12.2024 № 261-345 у відповідь на запит Державного бюро розслідувань від 11.12.2024 № 10-2-03-02-30069, вказана чистота продукту «чистий RDX».
Також суд зазначає, що показник чистоти продукту «чистий RDX» підтверджується Висновком експертного дослідження Українського науково- дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 05.02.2025 № 16/10, відповідно до якого продукт RDX 25/5 являє собою чисту речовину гексоген (RDX), інших речовин або домішок у складі наданої на дослідження речовини не виявлено.
Крім того, відповідно до Протоколу від 02.05.2025 № 105-04-2025 фізико хімічного дослідження вибухової речовини RDX 25/5, проведеного ТОВ «Науково виробниче підприємство хімічних продуктів» (на звернення Державного бюро розслідувань від 30.04.2025 № 10-2-03-02-10934) зразок вибухової речовини RDX 25/5 ідентифікований як гексоген, відповідає вимогам ГОСТ В20395-74 за показниками «температура плавлення», «масова частка нерозчинних в ацетоні речовин», «кислотність у перерахунку на сірчану кислоту».
Щодо посилання позивача на висновок Чернігівської торгово-промислової палати, то суд зазначає наступне.
По-перше, ст. 11 Закону України від 02.12.1997 № 671/97-ВР «Про торгово промислові палати в Україні» (далі – Закон № 671/97) визначені повноваження торгово-промислових палат (далі – ТПП), серед яких відсутні повноваження на визначення коду товару (класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД). 
По-друге, згідно ст. 69 МКУ класифікація товарів згідно УКТ ЗЕД є виключною прерогативою митних органів. 
По-третє, позивач в позовній заяві вказує, що згідно абз. 7 ч. 1 ст. 11 Закону № 671/97 ТПП уповноважені засвідчувати та видавати сертифікати про походження товарів, сертифікати визначення продукції власного виробництва підприємств з іноземними інвестиціями та інші документи, пов`язані із здійсненням зовнішньоекономічної діяльності.
Сертифікат про походження товару – це документ, виданий уповноваженим органом у країні, з якої вивозиться товар і підтверджує, що саме в цій країні він був зроблений або оброблений. 
Сертифікат визначення продукції власного виробництва підприємств з іноземними інвестиціями (ПІІ) – це документ, що підтверджує походження товарів, вироблених компанією, для звільнення від ліцензування та квотування експорту, та видається на основі перевірки відповідності критеріям власного виробництва, визначеним законодавством України. 
Інші документи, пов`язані із здійсненням зовнішньоекономічної діяльності,– це документи, що засвідчують ТПП згідно із законом відповідно до положень про ТПП, що включають документи комерційного характеру, пов`язані із зовнішньоекономічними операціями: договори (контракти), інвойси, коносаменти, транспортні накладні, митні декларації, пакувальні листи, специфікації, сертифікати (що не видаються держорганами), інформаційні листи, а також нотаріально засвідчені копії документів. Ці документи отримують засвідчувальний напис (CERTIFIED THE CHAMBER OF COMMERCE AND INDASTRY) для використання за кордоном, підтверджуючи, що підприємство зареєстровано в ТПП. 
Тобто жоден з перелічених документів не передбачає та не визначає повноважень ТПП на здійснення класифікації товарів.
Також суд зазначає, що у висновку ТПП зазначено, що такий висновок зроблений на підставі наданих позивачем документів та без огляду товару, а отже, він не є інформативним, оскільки не визначає склад спірного товару, без визначення якого неможливо встановити наявність/відсутність домішок та їх відсоткове співвідношення у гексогені, що в свою чергу, впливає на віднесення його до коду 3602 або коду 2933 згідно УКТ ЗЕД.
Крім того, з 20.09.2025 по теперішній час позивач здійснює митне оформлення товару «гексоген RDX» за кодом 2933 69 10 00 згідно з УКТ ЗЕД, правильність класифікації якого була предметом документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» (код ЄДРПОУ 42980231) вимог законодавства України з питань митної справи за МД від 16.03.2024 №24UA209190006028U8, від 19.09.2024 №24UA209190023153U6, від 22.02.2025 №25UA209190004684U7.
Щодо класифікації товару під час митного оформлення, суд зазначає наступне.
Так, позивач вказує, що митний орган зобов`язаний був здійснити перевірку класифікації товару під час митного оформлення та прийняти відповідне рішення про класифікацію товару, а також що у разі прийняття рішення про класифікацію товару після проведення митного оформлення митний орган повинен прийняти відповідне рішення про класифікацію товару.
З вказаною позицією позивача суд не погоджується, виходячи з наступного.
Так, згідно ст. 255 МКУ митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених ст. ст. 257 і 335 цього Кодексу.
Суд враховує, що без здійснення хімічного дослідження спірного товару на наявність/відстуність домішок, що потребує значного часу (більше 4-х годин) неможливо «на око» визначити чи правильно декларант вказав у митній делкрації код спірного товару. Тому під час митного оформлення посадова особа митного органу здійснила митне оформлення на підставі документів, що подані декларантом. 
Крім того, здійснення митного оформлення, як зазначає позивач «без зауважень», не позбавляє митний орган права на проведення перевірки щодо правильності класифікації товару після завершення митного оформлення.
Щодо прийняття рішення про класифікацію товару після завершення митного оформлення, то згідно з частиною 4 ст. 69 МКУ у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. При цьому, частиною 12 ст. 354 МКУ визначено, що рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД окремими документами не оформлюються, а зазначаються в акті про результати документальної перевірки.
Щодо посилань позивача, що відповідальність за митне оформлення спірного товару покладається на Комісіонера – ТОВ «ІНКОПАС», суд зазначає наступне.
Так, відповідно до частини 1 пункту 8 статті 4 МКУ декларант – особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. 
Як передбачає частина 1 ст. 266 МКУ, декларант зобов`язаний, зокрема, здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. 
Відповідно до частини 8 статті 264 МКУ з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. 
Згідно з частиною першою ст. 295 МКУ митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, ПКУ та інших законів України покладається на митні органи. 
Отже, декларант самостійно вносить до МД зазначені відомості та з моменту прийняття МД до митного оформлення несе юридичну відповідальність за недостовірність таких відомостей. 
Правове регулювання договору комісії визначається положеннями глави 69 Цивільного кодексу України (далі – ЦКУ). 
За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або декілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (частина 1 ст. 1011 ЦКУ). 
Комітент зобов`язаний забезпечити комісіонера всім необхідним для виконання обов`язку перед третьою особою (частина 1 ст. 1016 ЦКУ). 
Згідно з частиною 1 ст. 1018 ЦКУ майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.
Отже, договір комісії належить до посередницьких договорів на надання послуг і право власності на майно за договором комісії не переходить до комісіонера, а залишається за комітентом (якщо не вчинено інших дій щодо такого майна). 
Вказане свідчить про відсутність у комісіонера об`єкта оподаткування за передаваним (комітенту) у межах договору комісії товаром. 
Приписами пункту 4 частини 1 ст. 289 МКУ передбачено, що обов`язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки МД чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання. 
Згідно з частиною 2 ст. 293 МКУ особою, на яку покладається обов`язок зі сплати донарахованих митних платежів – грошового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків. 
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, затверджено Порядок заповнення МД за формою єдиного адміністративного документа (далі – Порядок заповнення МД), яким передбачено, що при декларуванні товарів, які переміщуються за зовнішньоекономічним договором (контрактом) та пов`язаним з ним договором комісії, укладеним між резидентами, при переміщенні товарів у митний режим імпорту у графі 9 «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання» МД зазначаються відомості про комісіонера, що уклав зовнішньоекономічний договір (контракт), і вчиняється запис «Див.доп.», а в доповненні наводяться відомості про комітента (глава 2 розділу ІІ Порядку заповнення МД). Тобто інформація про комітента має зазначатися в доповненні до графи 9 МД. 
Отже, декларування товарів та сплата митних платежів можливі як комісіонером, так і комітентом. Особа, відповідальна за сплату митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України на виконання договору комісії, може визначатися у договорі між сторонами. 
Згідно з договором комісії комісіонер може виконувати різноманітні обов`язки, включаючи митне оформлення товарів, однак обов`язок сплати митних платежів за договором комісії покладається на комітента, тобто того, хто замовляє послуги комісіонера. 
Ввезення товару «RDX (гексоген) Тип 1 Клас 3» на митну територію України за МД від 16.03.2024 № 24UA209190006028U8 здійснювалося відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 16.05.2023 № 01-01/78, де DAT TRADING DANIEL URBANIAK (Польща) – Продавець, ТОВ «ІНКОМПАС» – Покупець. 
Умовами даного зовнішньоекономічного контракту передбачено, зокрема, що Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію оборонного призначення (товар). Відповідно до Специфікації (Додаток № 1) до контракту від 16.05.2023 № 01-01/78 Продавець зобов`язаний поставити Покупцю вибухову речовину гексоген RDX тип 1, клас 3, у кількості 10 тонн вартістю 80 000,00 евро. У пункті 5.2 зовнішньоекономічного контракту від 16.05.2023 № 01-01/78 визначено супровідні документи, що Продавець передає Покупцю, серед них вказано сертифікат якості. 
При цьому, між ТОВ «ІНКОМПАС» та ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» укладено договір комісії від 15.05.2023 № 01-01/79.
Згідно з договором комісії від 15.05.2023 № 01-01/79 ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» – Комітент, ТОВ «ІНКОМПАС» – Комісіонер. У порядку та на умовах, визначених цим договором комісії, Комітент доручає Комісіонеру, а Комісіонер зобов`язується від свого імені, за дорученням та за рахунок Комітента, за плату вчинити правочини (укласти зовнішньоекономічний контракт з Продавцем) щодо імпорту товару (продукції) для потреб Комітента. Продавець – DAT TRADING DANIEL URBANIAK (Польща). 
Право власності на продукцію переходить від Продавця до Комітента після підписання акту приймання-передачі продукції між Комітентом та Комісіонером. Комісіонер разом з продукцією передає Комітенту визначені у пункті 11.4 договору комісії від 15.05.2023 № 01-01/79 документи, в тому числі, сертифікат якості Продукції. 
Таким чином, відповідно до пункту 5.2 зовнішньоекономічного контракту від 16.05.2023 № 01-01/78 Продавець передає Покупцю (ТОВ «ІНКОМПАС») супровідні документи, в тому числі, сертифікат якості, та згідно з пунктом 11.4 договору комісії від 15.05.2023 № 01-01/79 Комісіонер (ТОВ «ІНКОМПАС») разом з продукцією передає Комітенту (ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ») визначені документи, в тому числі, сертифікат якості Продукції. 
У графі 9 МД від 16.03.2024 № 24UA209190006028U8 особою, відповідальною за фінансове врегулювання, вказано: ТОВ «ІНКОМПАС» 01135, Україна, м. Київ, пр-т Перемоги, будинок 16, приміщення 200 (код ЄДРПОУ 41481738,) «Див.доп.» ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ТЕХАВІАКОМ» 14030, Україна, м. Чернігів, вул. Захисників України, 25 (код ЄДРПОУ 42980231). 
Тобто, інформація про комітента ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» зазначена в доповненні до графи 9 «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання» МД від 16.03.2024 № 24UA209190006028U8. 
Також дані Акту приймання-передачі від 18.03.2024 за договором комісії від 15.05.2023 № 01-01/79 свідчать про передання ТОВ «ІНКОМПАС» та прийняття ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» у власність імпортованого товару «RDX (гексоген) Тип 1 Клас 3». 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обов`язок зі сплати донарахованих митних платежів за договором комісії від 15.05.2023 № 01-01/79 покладається на комітента ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ», власника товару «RDX (гексоген) Тип 1 Клас 3», що є об`єктом оподаткування. 
Також не приймаються судом до уваги посилання позивача, що відповідач встановив порушення в Акті перевірки на підставі доказів, отриманих із порушенням вимог чинного законодавства та без перевірки, підтвердження судом їх допустимості (дотримання порядку отримання), достовірності, враховуючи наступне.
Так, відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 351 МКУ документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення доперевірочного аналізу МД, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.
Частиною 3 ст. 3441 МКУ визначено, що доперевірочний аналіз МД, митне оформлення яких завершено, здійснюється за результатами застосування системи управління ризиками та може бути ініційований протягом строків, передбачених ст. 355 цього Кодексу для зберігання документів, з урахуванням, зокрема, результатів інформаційного обміну з іншими органами державної влади, у тому числі з державними органами, іншими установами та організаціями, уповноваженими на здійснення дозвільних та контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України. 
Згідно зі ст. 1 Закону України від 12.11.2015 № 794-VIII «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції. У ст. 22 цього Закону визначено взаємодію Державного бюро розслідувань з іншими державними органами. 
Державним бюро розслідувань листом від 27.06.2025 № 10-2-03-02-15758 надано Держмитслужбі матеріали кримінального провадження від 19.05.2025 № 62025000000000521 за ймовірними фактами умисного ухилення ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» від сплати ПДВ під час ввезення на митну територію України товару «гексоген RDX 25/5» із застосуванням пільги зі сплати митнихплатежів за кодом « 164», що передані Чернігівській митниці листом Держмитслужби від 11.07.2025 № 19/19-01-01/7/3396. 
За результатами аналізу отриманих матеріалів встановлено наявність документально підтвердженої інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи. 
Таким чином, з урахуванням документів, отриманих від Державного бюро розслідувань при проведенні доперевірочного аналізу МД від 16.03.2024 № 24UA209190006028U8, від 19.09.2024 № 24UA209190023153U6, від 22.02.2025 № 25UA209190004684U7 встановлено порушення позивачем вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації товару «гексоген RDX 25/5» за кодом 3602 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, та, як наслідок, правомірності звільнення від оподаткування митними платежами за кодом пільги « 164», що є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки відповідно до частини 2 статті 351 МКУ.
Суд зазначає, що вказаний лист Державного бюро розслідувань сам по собі не є доказовою базою встановлених порушень. Зазначеним листом надано копії документів, в яких містяться відомості про характеристики товарів RDX (гексоген) Тип 1 Клас 3, RDX (гексоген) Тип I Клас V(E), що є визначальними для їх класифікації згідно з УКТ ЗЕД.
Так, вказаним листом Державного бюро розслідувань надано копії сертифікатів якості вибухової речовини, яка поставлена ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» Науково-інженерному центру «МАТЕРІАЛООБРОБКА ВИБУХОМ» ІЕЗ ім. Є.О. Патона Національної академії України для виробництва виробів ПВП-50, ПВП-100, ПВП-200, а саме:
копії сертифікатів якості (аналізу) виробника PGZ NITRO-CHEM вибухової речовини Hexogen (RDX) Type I Class 3 (загальна вага нетто 10000 кг) від 08.03.2024 № 422/2024, від 08.03.2024 № 423/2024, від 08.03.2024 № 424/2024, від 08.03.2024 № 425/2024, від 08.03.2024 № 426/2024, від 08.03.2024 № 427/2024, від 08.03.2024 № 428/2024, від 08.03.2024 № 429/2024, від 08.03.2024 № 430/2024, від 08.03.2024 № 431/2024, в яких серед інших характеристик, зазначено чистоту речовини від 99,26% до 99,78%; копія сертифіката якості виробника HI POLIEX AD вибухової речовини очищений гексоген RDX 25/5 від 06.09.2024 № 3402/1, в якій серед інших характеристик, зазначено чистоту – «чистий RDX».
Також листом Державного бюро розслідувань надано Протокол від 02.05.2025 № 105-04-2025 фізико-хімічного дослідження вибухової речовини RDX 25/5, проведеного ТОВ «Науково-виробниче підприємство хімічних продуктів» та Висновок експертного дослідження Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 05.02.2025 № 16/10.
Тобто відповідно до інформації, отриманої від Державного бюро розслідувань в рамках кримінального провадження, встановлено невідповідність відомостей про характеристики товару RDX (гексоген), відомостям, заявленим при митному оформленні товару.
Також суд зазначає, що митний орган жодним чином не здійснював оцінку доказів у кримінальному провадженні, оскільки не має таких повноважень. Інформація використана митницею для цілей перевірки правильності класифікації товарів та інформації, що містять документи (докази) про характеристики товарів. 
Також суд зазначає, що відповідно до ст. 558 МКУ митні органи при виконанні покладених на них завдань взаємодіють, у тому числі шляхом обміну інформацією, з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством. Так само і правоохоронні органи зобов`язані письмово повідомляти митні органи про виявлені ними порушення митних правил або контрабанду, а також про наявність оперативної інформації щодо можливих випадків переміщення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення з порушенням норм законодавства України.
Крім того, у відповідності до норм ст. 352 МКУ законодавець надає право митному органу під час проведення перевірки використовувати інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Таким чином, судом встановлено, що під час перевірки Чернігівська митниця діяла відповідно до норм митного та податкового законодавства України.
Щодо підстав для проведення відповідачем перевірки. 
Так, позивач зазначає, що наказ відповідача про проведення перевірки не містить підстав для її проведення.
Відповідно до ст. 345 МКУ документальна перевірка – це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи пересвідчуються в такому: у правильності, точності, повноті та достовірності інформації, що міститься у митній декларації, митне оформлення якої завершено; у наявності, точності, правильності і достовірності документів, на підставі яких товари поміщені у відповідні митні режими, а також існуванні, справжності, правильності і дійсності будь-якого підтвердного документа, у тому числі шляхом перевірки облікових записів та іншої документації підприємства щодо операцій із відповідними товарами або щодо попередніх та/або наступних комерційних операцій із такими товарами після їх випуску; у законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України; у своєчасності, достовірності, повноті нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (частина перша).
Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України (частина 2). 
Митні органи мають право проводити документальні виїзні (планові або позапланові) та документальні невиїзні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, в тому числі залежно від країни походження товарів, застосування знижених ставок ввізного мита; товарів, щодо яких проведено 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, та/або документів та інформації, отриманих від уповноважених органів (організацій) іноземних держав, інформації, заявленій митним органам під час митного контролю, митного оформлення товарів; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території (частина третя).
Як передбачає ст. 352 МКУ, посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Пунктом 1 частини 2 ст. 351 МКУ визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення доперевірочного аналізу МД, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів. 
Частиною 3 ст. 3441 МКУ визначено, що доперевірочний аналіз МД, митне оформлення яких завершено, здійснюється за результатами застосування системи управління ризиками та може бути ініційований протягом строків, передбачених ст. 355 цього Кодексу для зберігання документів, з урахуванням, зокрема, результатів інформаційного обміну з іншими органами державної влади, у тому числі з державними органами, іншими установами та організаціями, уповноваженими на здійснення дозвільних та контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Преамбула наказу має містити чітке обґрунтування та мету його видання: посилання на законодавчі норми або фактичні обставини, що зумовили створення наказу. 
Наказ Чернігівської митниці від 24.07.2025 № 155, яким призначено проведення перевірки Позивача, містить посилання на фактичні обставини, що зумовили видання наказу – отримання відповідачем документально підтвердженої інформації (документів, направлених листом Державного бюро розслідувань від 27.06.2025 № 10-2-03-02-15758) та законодавчі норми, зокрема пункт 1 частини 2 ст. 351 МКУ, який визначає підстави для проведення документальної невиїзної перевірки. 
Тобто наказ відповідача про проведення перевірки містить підстави для її проведення.
Щодо самостійного донарахування відповідачем податкових зобов`язань, суд зазначає наступне.
Так, пунктом 187.8 ст. 187 ПКУ визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України, є дата подання МД для митного оформлення.
Як передбачає пункт 4 частини 1 ст. 289 МКУ, обов`язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків податкові зобов`язання. 
Відповідно до пункту 54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 ПКУ контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податку у митних деклараціях. 
Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 279 МКУ для товарів, що переміщуються через митний кордон України, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, базою оподаткування митом товарів є митна вартість товарів. 
Пунктом 190.1 ст. 190 ПКУ визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ МКУ, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Згідно з пунктом 109.1 ст. 109 ПКУ податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. 
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПКУ особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПКУ передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вчиняючи певні дії, платник податків ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, надав неправдиві (недостовірні) відомості щодо характеристик товару, які впливають на його класифікацію згідно з УКТ ЗЕД, що призвело до зменшення розміру сплати митних платежів на загальну суму 21 386 024,80 грн.
Крім того, відповідно до пункту 123.1 ст. 123 ПКУ вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування. Згідно з пунктом 123.2 ст. 123 ПКУ діяння, передбачені пунктом 123.1 (крім діянь, передбачених пунктом 123.2-1) зазначеної статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що під час проведеної перевірки встановлені такі обставини – копії сертифікатів якості виробника HI POLIEX AD вибухової речовини очищений гексоген RDX 25/5 від 06.09.2024 № 3402/1 мають однакові реквізити (дату та номер), проте містять відмінні відомості про показник чистоти продукту, а саме: у копії сертифіката якості від 06.09.2024 № 3402/1, що надана ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ» при митному оформленні товарів за МД від 19.09.2024 № 24UA209190023153U6, МД від 22.02.2025 № 25UA209190004684U7, вказана чистота продукту « 91%»; у копії сертифіката якості від 06.09.2024 № 3402/1, що надана Науково інженерним центром «МАТЕРІАЛООБРОБКА ВИБУХОМ» ІЕЗ ім. Є.О. Патона Національної академії України листом від 20.12.2024 № 261-345 у відповідь на запит Державного бюро розслідувань від 11.12.2024 № 10-2-03-02-30069, вказана чистота продукту «чистий RDX».
Тобто до митного оформлення поданий документ, що містить неправдиву інформацію щодо чистоти продукту, яка є визначальною для класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД, що вказує вказує на умисність дій та вину платника податків у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру податкового зобов`язання на загальну суму 21 386 024,80 грн. 
Невиконання (неналежне виконання) позивачем встановлених законодавством правил класифікації товарів є наслідком дій (бездіяльності) платника податків, які класифікуються як умисні, оскільки це є порушенням обов`язку сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи, закріпленого за платником податків відповідно до ст. 16 ПКУ.
Також судом не приймаються до уваги посилання позивача, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає формі «Р», оскільки при його винесенні відповідачем порушено зміст шляхом внесення доповнень.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (далі Порядок № 1204), при складанні податкових повідомлень-рішень до них заноситься інформація, передбачена відповідними формами, встановленими цим Порядком. У підпункті 1 пункту 3 розділу ІІ Порядку № 1204 зазначено, що податкові повідомлення-рішення у випадках, визначених ПК України, повинні містити, зокрема, суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та посилання на норми ПК України та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок.
Винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення від 17.10.2025 № UA102000202543 містить заповнене поле «встановлено порушення», до якого внесена інформація про пункт та статтю законодавчого акту, порушення якого встановлено, що передбачено визначеною Порядком № 1204 формою. Податкове повідомлення рішення форми «Р» повинно містити, в тому числі, відомості про суму грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), визначення розміру якої залежить від умисності вчиненого податкового правопорушення.
Зазначення в податковому повідомленні-рішенні від 17.10.2025 № UA102000202543 інформації про умисність порушення норм законодавчих актів жодним чином не спотворює зміст та дані прийнятого податкового повідомлення рішення, а відображає підстави для визначення розміру штрафу згідно зі ст. 123 ПКУ, а саме відповідно до пункту 123.2 зазначеної статті, як наслідок оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам Порядку № 1204.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення від 17.10.2025 № UA102000202543, яким позивачу за платежем «податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів» збільшено суму грошового зобов`язання на суму 21 386 024,80 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 5 346 506,20 грн. 
Стосовно інших посилань позивача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин, суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови Товариству з обмеженою відповідальністю “НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ “ТЕХАВІАКОМ” у задоволенні позовних вимог. 
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 168, 227-228, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ “ТЕХАВІАКОМ” до Чернігівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ “ТЕХАВІАКОМ” (просп. Миру, 53, офіс 213,м. Чернігів,Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,14002, код ЄДРПОУ 42980231).

Відповідач: Чернігівська митниця Державної митної служби України (прос. Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017, код ЄДРПОУ ВП 43985581). 

Повне судове рішення складено 14.07.2026.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО