КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
09 липня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/10963/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,
при секретарі Мудрак Р. Р.
за участі: представника позивача - адвоката Баженова А. В., 
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 
у складі судді Пінкевич Н. С.
від 17 лютого 2026 року
у цивільній справі № 369/9056/24 Києво-Святошинського районного суду Київської області
за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором
У С Т А Н О В И В:
У червні 2024 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 200/300307 від 30.03.2007, що станом на 03.05.2024 становить 4 261 452 грн 48 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. простроченій) - 2 641 610 грн 74 коп.; заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченій) - 1 294 070 грн 32 коп., заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій) - 325 771 грн 42 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 63 921 грн 79 коп.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що між ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАК» та відповідачем ОСОБА_1 30.03.2007 було укладено Кредитний договір № 200/300307 з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок та надав відповідачу кредит. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість, розмір якої становить 4 261 452, 48 грн.
Також зазначав, що у якості забезпечення виконання умов кредитного договору 18.02.2016 між ПАТ БМ Банк та ОСОБА_2 , укладено договір поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором щодо виконання умов договору.
31.01.2024 та 25.03.2024 Банком було направлено повідомлення - вимогу про виконання позичальником та поручителем боргових зобов`язань за цим Договором. Проте, даний лист залишений відповідачами без розгляду.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2026 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ТАСКОМБАК» заборгованість за кредитним договором № 200/300307 від 30.03.2007, що станом на 03.05.2024 становить 4 261 452 грн 48 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. простроченій) - 2 641 610 грн 74 коп.; заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченій) - 1 294 070 грн 32 коп., заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій) - 325 771 грн 42 коп.
Вирішено питання судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частинні стягнення з ОСОБА_2 4 261452 грн 48 коп. та судового збору.
Зазначає, що між нею та ТОВ «БМ Банк», право вимоги якого згодом перейшло до АТ «ТАСКОМБАК», були укладені договори поруки від 30.03.2007 та від 18.02.2016 для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 200/300307 від 30.03.2007. Зауважує, що укладений 24.10.2022 договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору поруки мав виключно технічний характер, не змінював предмета, розміру відповідальності чи строку забезпечувального зобов`язання, а тому не призвів до виникнення нових правовідносин. Звертає увагу на те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина четверта статті 559 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення первісних зобов`язань, яка передбачає припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Апелянт наголошує, що оскільки кредитний договір передбачав щомісячне погашення боргу періодичними платежами не пізніше 10 числа кожного наступного місяця, шестимісячний преклюзивний строк повинен обчислюватися окремо щодо кожного щомісячного платежу з моменту його прострочення. Зазначає, що останній платіж за кредитом було здійснено 03.03.2023, у зв`язку з чим строк дії поруки за наступним щомісячним платежем від 10.04.2023 закінчився 10.10.2023. Звертає увагу на те, що банк реалізував право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості в сумі 4 261 452,48 грн лише 16.05.2024, тобто поза межами строку дії поруки. Також вказує на безпідставність висновку суду про обчислення строку поруки від дати направлення банком повідомлення-вимоги від 31.01.2024 про дострокове повернення кредиту, оскільки кредитор був обізнаний про тривале невиконання умов договору з квітня 2023 року. Додатково зазначає, що позовні вимоги вже повною мірою забезпечені іпотекою житлового будинку та земельної ділянки в селі Петрушки, оціночна вартість яких згідно з довідкою Фонду державного майна України від 06.04.2026 становить 11 670 204,33 грн і у 2,7 рази перевищує суму кредитного боргу.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Баженов А. В., в інтересах АТ «ТАСКОМБАК», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.
Вказує, що за укладеним 30.03.2007 кредитним договором боржнику було надано грошові кошти в сумі 200 000,00 доларів США зі строком повернення не пізніше 29.03.2029, сума яких згідно з додатковим договором від 18.02.2016 була змінена на 4 208 199,91 грн. Банк наголошує, що підписавши 24.10.2022 договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору поруки, відповідач здійснила нове, добровільне та усвідомлене волевиявлення, підтвердивши свої солідарні зобов`язання перед кредитором в період дії нової редакції ЦК України. Зазначає, що відповідно до нової редакції частини четвертої статті 559 ЦК України, зміненої Законом України № 2478-VIII від 03.07.2018, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов`язання. Звертає увагу на те, що через неналежне виконання відповідачами умов договору банком було направлено повідомлення-вимоги від 31.01.2024 та від 25.03.2024 про дострокове повернення всієї суми кредиту, що зумовило зміну строку виконання основного зобов`язання. Позивач стверджує, що оскільки звернення до суду з позовом відбулося 16.05.2024, тобто в межах передбаченого законом строку з дня зміни терміну виконання зобов`язання, договір поруки є чинним, а заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі.
Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Баженов А. В. заперечив проти задовлення апеляційної скарги з підстав та доводів викладених у відзиві.
Відповідач ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. За повідомленням відповідача ОСОБА_1 перебуває (проживає) за межами України.
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено, що 30.03.2007 між ТОВ «БМ Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 200/300307 з подальшими змінами та доповненнями відповідно до Додаткового договору № 1 від 18.02.2016, Додаткового договору № 2 від 30.07.2019, Додаткового договору № 3 від 08.10.2021, Додаткового договору № 4 від 24.10.2022.
Відповідно до умов Кредитного договору № 200/300307 від 30.03.2007 Банк надав Позичальнику кредит у сумі 200 000,00 доларів США. Строк Кредиту - 264 місяці (до 29.03.2029). Процентна ставка - 13 % (тринадцять процентів) річних. Кредит надається позичальнику на наступні цілі: будівництво власного будинку.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ТОВ «БМ Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладений Договір поруки № 200/300307 від 30.03.2007.
Відповідно до п. 1. Договору поруки, Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за зобов`язаннями, що випливають з Кредитного договору № 200/300307 від 30.03.2007, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , за яким останній зобов`язаний до 29.03.2029 повернути кредит у розмірі 200 000,00 USD (двісті тисяч доларів США 00 центів), сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13 % (тринадцять процентів) річних, комісію, штрафні санкції у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором.
Відповідно до п. 3 договору поруки, відповідальність Поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до п. 4 Договору поруки, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.
18.02.2016 між ПАТ «БМ БАНК» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 200/300307, відповідно до п. 3 якого Сторони дійшли згоди провести зміну валюти кредитування долар США на гривню за комерційним курсом, що діє у Банку станом на 18.02.2016 та складає 27,50 (двадцять сім гривень п`ятдесят копійок) грн, за 1 дол. США.
Згідно п. 7 Додаткового договору № 1, Сторони дійшли згоди викласти Кредитний договір № 200/300307 від 30 березня 2007 року в новій редакції:
Сума кредиту - 4 208 199 грн 91 коп.
Процентна ставка: на період з 18.02.2016 по 18.02.2019 - 0,01 % річних; на період з 18.02.2019 по 29.03.2029 - 23,0 % річних.
18.02.2016 між ПАТ «БМ БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 200/300307.
Відповідно до п. 1 Договору поруки, Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за зобов`язаннями Боржника, що випливають з Кредитного договору № 200/300307 від 18.02.2016, укладеного між Кредитором та Боржником, за яким останній зобов`язаний до 29.03.2029 повернути кредит у розмірі 4 208 199 грн 91 коп., сплатити проценти за користування кредитом, комісію, штрафні санкції у розмірі та у випадках, передбачених Договором про надання кредиту.
Відповідно до п. 5 Договору поруки, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.
03.05.2018 між ПАТ «БМ Банк» та ПАТ «ТАСКОМБАК» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 230518i (надалі - Договір відступлення), згідно з яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів.
Відповідно до умов Договору відступлення Первісний кредитор ПАТ «БМ Банк» передає (відступає)» Новому кредитору ПАТ «ТАСКОМБАНК свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.
Право вимоги переходить до Нового кредитора на підставі Договору відступлення та підписаного Сторонами Реєстру прав вимоги ( в письмовому вигляді) з моменту зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей по Кредитним договорам та їх зобов`язань по Договорам Забезпечення, що не засвідчені нотаріально, а також по відношенню до Поручителів, Майнових поручителів стосовно їх зобов`язань по Договорам забезпечення. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав у Первісного кредитора.
Згідно вищезазначеного Договору відступлення, АТ «ТАСКОМБАНК набув право вимоги до ОСОБА_1 по Кредитному договору № 200/300307 від 30.03.2007 та договору забезпечення.
30.07.2019 між АТ «ТАСКОМБАК» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 2 до кредитного договору № 200/300307 від 30.03.2007.
Відповідно до п. 1 Додаткового договору № 2, сторони дійшли згоди викласти Кредитний договір № 200/300307 від 30.03.2007 та Додаток № 1 до Кредитного договору № 200/300307 від 30.03.2007 в новій редакції, яка передбачає, що проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої Банком фіксованої процентної ставки у розмірі: 0,01 % річних - 12 місяців, починаючи з 30.07.2019; 23 % річних - з 13-го місяця з дня укладення цього додаткового договору до закінчення строку дії кредитного договору. (п. 3.2 Договору в редакції, викладеній в Додатковому договорі № 2.
Проценти за кредитом та заборгованість за кредитом сплачуються Позичальником в валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 10 числа кожного наступного місяця з дати видачі кредиту та в повному розмірі в день погашення заборгованості на рахунок, вказаний у пункті 3.6 цього Договору. (п. 3.4 договору).
Згідно п. 3.9. Договору, банк має право вимагати від Позичальника, у тому числі і достроково, сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, та/або сум неустойки та інших платежів, передбачених цим Договором, при настанні будь-яких обставин: позичальник не виконав у строк свої обов`язки по сплаті частини кредиту та/або Процентів за користування кредитом, передбачених цим Договором, щонайменше за три календарні місяці.
08.10.2021 між АТ «ТАСКОМБАК» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 3 до Кредитного договору № 200/300307 від 30.03.2007.
Відповідно до п.1 Додаткового договору № 3, сторони домовились викласти п. 3.2, п. 3.6 розділу № 3 «Умови кредитування» Кредитного договору в наступній редакції:
«3.2 Проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої банком фіксованої процентної ставки у розмірі: 20 річних - 24 місяці, починаючи з 08.10.2021; 23 % річних - з 25-го місяця, починаючи з 08.10.2023 до закінчення строку дії кредитного договору.»
24.10.2022 між АТ «ТАСКОМБАК» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору № 200/300307 від 30.03.2007 (далі - Додатковий договір № 4), відповідно до якого: позичальник підтвердив можливість виконувати умови Кредитного договору в період воєнного стану.
24.10.2022 між АТ «ТАСКОМБАК» та ОСОБА_2 укладено Договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору поруки № 200/300307 від 2007 року.
Відповідно до п. 1 Договору № 1, Поручитель підтверджує свої зобов`язання перед Кредитором за виконання Боржником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним Договором № 200/300307 від 30.03.2007.
Поручитель підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Кредитним Договором № 200/300307 від 30.03.2007, Договором № 4 від 24.10.2022 про внесення змін та доповнень до договору про споживчий кредит № 200/300307 від 30.03.2007, договором № 3 від 08.10.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про споживчий кредит № 200/300307 від 30.03.2007, Договором № 2 від 30.07.2019 про внесення змін та доповнень до Договору про споживчий кредит № 200/300307 від 30.03.2007, Договором № 1 від 18.02.2016 про внесення змін та доповнень до договору про споживчий кредит № 200/300307 від 30.03.2007 і йому зрозумілі всі умови (п. 2 Договору № 1).
Поручитель підтверджує можливість виконувати умови договору поруки в період воєнного стану (п. 4 Договору № 1).
Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання, надав Відповідачу-1 кредит. Але, відповідач - 1 не виконував в повному обсязі взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Повідомленням-вимогою АТ «ТАСКОМБАК» від 31.01.2024 № 1907/70.2 відповідач ОСОБА_1 був сповіщений про наявність заборгованості за кредитним договором та про дострокове повернення кредиту.
Повідомленням-вимогою АТ «ТАСКОМБАК» від 25.03.2024 № 6636/70.2.2 відповідач ОСОБА_2 (поручитель) був сповіщений про наявність заборгованості за кредитним договором та про дострокове повернення кредиту.
Однак, зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була погашена. Станом на 03.05.2024 загальна заборгованість перед позивачем складає 4 261 452 грн 48 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 2 641 610,74 грн, заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 1 294 070,32 грн, заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 325 771,42 грн.
Задовольняючи позов АТ «ТАСКОМБАК» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику грошові кошти, тоді як відповідачі взяті на себе договірні обов`язки належним чином не виконували. Встановивши, що станом на 03.05.2024 у боржників утворилася прострочена заборгованість за тілом кредиту, відсотками та комісією в загальній сумі 4 261 452,48 грн, а кредитор скористався своїм договірним правом вимагати дострокового повернення кредиту у зв`язку з тривалим простроченням платежів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її солідарного стягнення з позичальника та поручителя. Встановивши, що за умовами договору зміненим кінцевим терміном повернення коштів є 31.01.2024, суд дійшов висновку, що договори поруки не припинили свою дію, оскільки банк звернувся до суду з цим позовом 16.05.2024, тобто в межах шестимісячного строку з моменту настання строку виконання зміненого зобов`язання. Враховуючи, що відповідачі не надали суду альтернативного контррозрахунку суми боргу, суд першої інстанції дійшов висновку про повне задоволення позову та стягнення з кожного з відповідача витрат по сплаті судового збору в сумі 31 960,89 грн.
Рішення оскаржується виключно відповідачем-поручителем у частині, щодо стягнення заборгованості як з поручителя. 
Колегія суддів погоджуючись із висновком суду по суті вирішення спору, виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя. Заперечуючи проти позову, поручитель ОСОБА_2 посилалася на припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України через пропуск кредитором шестимісячного строку звернення до суду з моменту прострочення щомісячних періодичних платежів. Суд першої інстанції, відхиляючи ці доводи, застосував положення частини четвертої статті 559 ЦК України у первинній редакції (що передбачала шестимісячний строк) та дійшов висновку, що строк дії поруки не сплив, оскільки банк звернувся до суду в межах шести місяців від дати зміни строку виконання основного зобов`язання, зумовленої направленням повідомлення-вимоги від 31.01.2024. 
Такий підхід суду першої інстанції щодо визначення норми матеріального права, яка підлягає застосуванню, є помилковим.
За загальним правилом, закріпленим у статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 03.07.2018 (який набрав чинності та був введений в дію 04.02.2019) було повністю змінено редакцію статті 559 ЦК України, зокрема положення частини четвертої цієї статті. Відповідно до чинної редакції частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Матеріалами справи підтверджується, що первісні договори поруки були укладені сторонами у 2007 та 2016 роках, тобто до набрання чинності Законом України № 2478-VIII. Разом з тим, 24.10.2022 між АТ «ТАСКОМБАК» та поручителем ОСОБА_2 було добровільно укладено Договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору поруки. Підписавши цей додатковий договір у період дії нової редакції ЦК України, сторони здійснили нове, спільне волевиявлення, яким переглянули, оновили та підтвердили свої договірні правовідносини, а поручитель безумовно визнала та підтвердила свої солідарні зобов`язання перед банком щодо виконання боржником основного договору в повному обсязі.
З огляду на засади свободи договору, закріплені у статтях 6 та 627 ЦК України, та беручи до уваги, що сторони за взаємною згодою змінили та підтвердили умови забезпечувального правочину у жовтні 2022 року, до їхніх прав та обов`язків підлягає застосуванню саме чинна на момент укладення додаткової угоди та на момент звернення до суду редакція частини четвертої статті 559 ЦК України, яка передбачає трирічний, а не шестимісячний строк для пред`явлення позову до поручителя.
Згідно з матеріалами справи, позичальник припинив належним чином виконувати щомісячні зобов`язання з квітня 2023 року (строк сплати чергового платежу - 10.04.2023). Оскільки до спірних правовідносин застосовується трирічний строк дії поруки, обчислений окремо за кожною простроченою частиною зобов`язання, строк пред`явлення позову до поручителя за першим простроченим щомісячним платежем спливав лише 10.04.2026, а за наступними платежами - пізніше.
Крім того, реалізуючи право, передбачене пунктом 3.9 кредитного договору та частиною другою статті 1050 ЦК України, АТ «ТАСКОМБАК» направило боржнику та поручителю повідомлення-вимоги від 31.01.2024 та від 25.03.2024 про дострокове повернення всієї суми кредиту, чим у встановленому порядку змінило строк виконання основного зобов`язання в цілому.
З позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості банк звернувся 16.05.2024. Таким чином, на момент звернення кредитора до суду передбачений чинним законодавством трирічний строк дії поруки не закінчився ні щодо окремих щомісячних платежів, прострочених з квітня 2023 року, ні щодо всієї суми заборгованості, строк виконання якої був змінений банком у січні 2024 року. За таких обставин забезпечувальне зобов`язання за договором поруки не припинилося, а доводи апеляційної скарги про припинення поруки через сплив шести місяців є безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права, які втратили чинність.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через наявність іпотечного майна (житлового будинку та земельної ділянки), оціночна вартість якого у кілька разів перевищує суму боргу. 
Відповідно до статей 543, 554 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Наявність інших видів забезпечення (зокрема іпотеки) не обмежує право кредитора на власний розсуд обирати спосіб захисту своїх порушених прав, у тому числі шляхом пред`явлення позову до солідарного поручителя про стягнення заборгованості в грошовому еквіваленті. Законодавство не встановлює обов`язку кредитора першочергово звертати стягнення на предмет іпотеки до задоволення вимог за рахунок солідарного поручителя (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 201/13602/16-ц).
Враховуючи, що факт наявності заборгованості у розмірі 4 261 452,48 грн підтверджений належними письмовими доказами та розрахунком банку, а відповідачами не надано власного обґрунтованого контррозрахунку чи доказів погашення боргу, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов. 
Помилкове застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин попередньої редакції частини четвертої статті 559 ЦК України є відповідно до положень ст. 376 ЦК України підставою для зміни судового рішення та викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Підстави для розподілу чудових витрат відповідно ст. 141 ЦПК України відсутні. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 381, 383 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2026 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 13 липня 2026 року. 

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б.Левенець

В. В. Саліхов