Справа № 308/7282/26 
Провадження № 2/302/605/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2026 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – Пухальського С. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 11 грудня 2022 року ОСОБА_1 встановив мобільний додаток «Monobank», пройшов передбачену банком процедуру реєстрації та ідентифікації, після чого підписав Анкету-заяву клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank» із застосуванням цифрового власноручного підпису.
За твердженням позивача, Анкета-заява разом з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів «Monobank | Universal Bank», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту та Запевненням клієнта становлять Договір про надання банківських послуг «Monobank».
Підписанням Анкети-заяви та Запевнення клієнта відповідач підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку, ознайомлення з його умовами та згоду з ними, а також зобов`язався належним чином виконувати передбачені договором обов`язки.
Представник позивача зазначив, що під час реєстрації відповідача за допомогою його смартфона було сформовано ключову пару удосконаленого електронного підпису, яка використовувалася для підтвердження дій у мобільному додатку. Сторони погодили, що такий електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його використання має рівнозначні юридичні наслідки.
Відповідно до умов укладеного договору відповідач просив установити кредитний ліміт у розмірі, визначеному у мобільному додатку. На підставі договору банком було відкрито відповідачу поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 , та надано можливість користуватися кредитними коштами у межах установленого кредитного ліміту.
Позивач зазначив, що кредит за договором надавався у формі поновлюваного кредитного ліміту, який відповідач мав право використовувати для здійснення безготівкових розрахунків, отримання готівкових коштів та інших операцій у межах установленого банком ліміту.
Умовами договору передбачено обов`язок клієнта щомісячно погашати заборгованість шляхом внесення щомісячного мінімального платежу у розмірі та строки, визначені банком і відображені у мобільному додатку, а також сплачувати проценти за користування кредитними коштами відповідно до Тарифів.
За твердженням позивача, Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися кредитними коштами у межах установленого кредитного ліміту, що підтверджується довідкою про наявність рахунку, довідкою про розмір установленого кредитного ліміту та випискою про рух коштів за рахунком.
Водночас відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, щомісячні мінімальні платежі у встановлені договором строки не сплачував, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість.
Представник позивача посилався на те, що станом на 19 жовтня 2025 року прострочення виконання відповідачем обов`язку зі сплати щомісячного мінімального платежу перевищило 90 днів, у зв`язку з чим відповідно до умов договору настало істотне порушення клієнтом зобов`язань, а вся заборгованість за кредитом стала простроченою.
19 жовтня 2025 року банк направив відповідачу за допомогою мобільного додатка повідомлення про істотне порушення умов договору та необхідність погашення заборгованості.
Оскільки порушення умов договору відповідачем усунуто не було, 14 лютого 2026 року кредит відповідно до умов договору набув форми «на вимогу», у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок повністю погасити наявну заборгованість.
Позивач зазначив, що, незважаючи на направлені повідомлення та вимоги про погашення заборгованості, відповідач належного виконання своїх зобов`язань не здійснив.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 03 березня 2026 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11 грудня 2022 року становить 18 759,63 грн, з яких:
15 345,40 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом;
3 414,23 грн – заборгованість за пенею;
заборгованість за порушення грошового зобов`язання відсутня.
На підтвердження заявлених вимог позивач посилається на Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank», Запевнення клієнта, довідку про наявність рахунку, довідку про розмір установленого кредитного ліміту, виписку про рух коштів за рахунком, розрахунок заборгованості, витяг з Тарифів Банку та витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи.
Посилаючись на положення статей 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування», представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11 грудня 2022 року станом на 03 березня 2026 року у загальному розмірі 18 759,63 грн, з яких 15 345,40 грн – заборгованість за наданим кредитом та 3 414,23 грн – пеня, а також судовий збір у розмірі 3 328,00 грн.
Ухвалою суду від 24 липня 2026 року у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Водночас судом визначено, що розгляд, формування та зберігання матеріалів цивільної справи здійснюються у змішаній формі – паперовій та електронній.
Відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, якщо від сторін не надійшло клопотань про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду розгляд справи може бути проведений у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 06 серпня 2026 року отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог та доказів на їх спростування до суду не надав.
Відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, враховуючи відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), суд розглянув справу за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що 11 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг у межах проєкту «monobank» та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank».
Підписанням Анкети-заяви відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифами, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які разом з Анкетою-заявою становлять Договір про надання банківських послуг «Monobank».
На підставі укладеного договору позивачем було відкрито відповідачу поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт на платіжну картку, яким відповідач користувався, що підтверджується наданими позивачем документами, зокрема довідкою про наявність рахунку, довідкою про розмір установленого кредитного ліміту та випискою про рух коштів за рахунком.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та здійснював операції за рахунком, однак у подальшому належним чином зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконував.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 03 березня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11 грудня 2022 року становить 18 759,63 грн, з яких:
15 345,40 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом;
3 414,23 грн – заборгованість за пенею.
Заборгованість за порушення грошового зобов`язання позивачем визначена у розмірі 0,00 грн.
Оцінюючи надані докази та встановлені обставини справи, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої та другої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо його форми не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Матеріалами справи підтверджується укладення між сторонами Договору про надання банківських послуг «Monobank» в електронній формі, відкриття відповідачу рахунку, встановлення кредитного ліміту та фактичне використання ним кредитних коштів.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом установлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу можливість користуватися кредитними коштами у межах установленого кредитного ліміту, тоді як відповідач належного виконання своїх зобов`язань щодо погашення використаних кредитних коштів не забезпечив.
Надана банком виписка про рух коштів за рахунком підтверджує фактичне користування відповідачем кредитними коштами та здійснення операцій за рахунок кредитного ліміту. Доказів повного погашення заборгованості або сплати її у більшому розмірі, ніж враховано банком у наданому розрахунку, відповідачем суду не подано.
При цьому сам по собі факт неподання відповідачем відзиву не звільняє позивача від обов`язку довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, однак досліджені судом письмові докази у їх сукупності підтверджують існування непогашеної заборгованості за фактично використаними кредитними коштами у розмірі 15 345,40 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» у частині стягнення з відповідача загального залишку заборгованості за наданим кредитом у розмірі 15 345,40 грн є обґрунтованими, підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами і підлягають задоволенню.
Разом із тим позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 414,23 грн.
Вирішуючи зазначену вимогу, суд виходить із такого.
За змістом статей 549, 611 Цивільного кодексу України неустойка у формі штрафу або пені є одним із правових наслідків порушення зобов`язання та способом забезпечення його виконання у випадках, установлених договором або законом.
Водночас законодавцем на період дії воєнного стану запроваджено спеціальне регулювання відповідальності позичальників за прострочення виконання грошових зобов`язань за договорами кредиту та позики.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії в Україні воєнного або надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит або позику банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплачувати на користь кредитодавця неустойку у формі штрафу або пені за таке прострочення.
Цією ж нормою передбачено, що неустойка у формі штрафу або пені та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання або неналежне виконання зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.
Спірний Договір про надання банківських послуг «Monobank» укладено 11 грудня 2022 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану. Із обставин, на які посилається сам позивач, убачається, що порушення відповідачем строків внесення щомісячних мінімальних платежів та істотне порушення зобов`язань мали місце у 2025–2026 роках, а отже заявлена до стягнення пеня у розмірі 3 414,23 грн нарахована за прострочення виконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану.
Тому незалежно від того, що умовами договору та Тарифами Банку передбачено відповідальність клієнта за порушення строків виконання грошового зобов`язання, імперативні положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України прямо звільняють позичальника від обов`язку сплачувати неустойку за таке прострочення.
Крім того, відповідні положення закону встановлюють не лише звільнення позичальника від обов`язку сплати такої неустойки, а й прямий обов`язок кредитодавця списати неустойку, нараховану у визначений законом період.
За таких обставин правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 пені у розмірі 3 414,23 грн відсутні, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Водночас пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України звільняє позичальника від установлених законом заходів відповідальності за прострочення, однак не припиняє основного кредитного зобов`язання та не звільняє його від обов`язку повернути фактично використані кредитні кошти.
Таким чином, позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом у розмірі 15 345,40 грн та відмови у задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 3 414,23 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 328,00 грн.
Позивачем заявлено вимоги майнового характеру у загальному розмірі 18 759,63 грн. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у сумі 15 345,40 грн, що становить 81,80 відсотка від ціни позову.
Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 722,31 грн.
В іншій частині витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись статтями 2, 3, 10–13, 19, 76–81, 89, 141, 258–259, 263–265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: 04080, місто Київ, вулиця Оленівська, будинок 23) заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11 грудня 2022 року станом на 03 березня 2026 року у розмірі 15 345,40 грн (п`ятнадцять тисяч триста сорок п`ять гривень 40 копійок).
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 в частині стягнення пені у розмірі 3 414,23 грн (три тисячі чотириста чотирнадцять гривень 23 копійки) – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» судовий збір у розмірі 2 722,31 грн (дві тисячі сімсот двадцять дві гривні 31 копійка).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Пухальський С. В.