справа №176/4386/25
провадження №2/176/440/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Волчек Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року у розмірі 28500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.05.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, що визначені умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 
24.09.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №24092024. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року.
Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість Відповідача перед Позивачем становила 28500,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 10000 грн.; заборгованість за процентами 13500,00 грн.; заборгованість за штрафом 5000,00 грн.
На підставі наведеного вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати.
Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
19 грудня 2025 року відповідачкою надано відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що за змістом частини першої статті 1050 ЦК України згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
На думку відповідачки, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти від ТОВ «Стар файненс груп», в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови договору про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року. Звертає увагу, що визначення даної суми в договорах не свідчить про отримання мною кредитних коштів, зокрема саме у такому розмірі, і, відповідно про виконання позикодавцем своїх зобов`язань по договору.
У п. 1.6 договору про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року зазначено реквізити платіжної картки, а саме НОМЕР_1 . Так, відповідач звертаю увагу, що номер платіжного засобу, який начебто належить ОСОБА_1 – їй невідомий. Даний номер банківської картки також не відображається і в додатку до договору. Ця обставина унеможливлює встановити належність даного номеру банківської картки саме ОСОБА_1 , так як реквізити сторін в момент підписання договору мають бути зазначені в повному обсязі.
Відсутність доказів отримання мною кредитних коштів унеможливлює встановлення: дати початку дії вищевказаних договорів, суми наданого кредиту, правильність нарахування відсотків, які нараховуються від суми наданих кредитних коштів з дати їх отримання.
Належних та допустимих документів, які передбачені статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» і які підтверджують переказ позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним, позивачем не надано.
Зазначає, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є достовірним доказом наявності заборгованості.
Вважає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, позивачем до позовної заяви не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачці по вищевказаному договору про споживчий кредит були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем, не зазначено про подання таких і в описі додатків до позовної заяви, що підтверджується матеріалами справи, а наданий документ під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відображає дійсної банківської операції щодо перерахування коштів первісним кредитором через банк платника ТОВ «Універсальні платіжні рішення» відповідачці ОСОБА_1 , оскільки не містить відповідних реквізитів, передбачених для банківських документів.
Також, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що банківська картка № НОМЕР_1 , яка зазначена в договорах, відкрита на ім`я відповідачки, а також зарахування на користь останньої грошових коштів на її банківську картку/рахунок.
Також зазначає, що картка має містити усі відкриті цифри (номер рахунку), а не їх частину), що є об`єктивною перешкодою для здійснення будь-якою банківською установою такої грошової операції.
Отже, суду не надано жодних доказів, що банківська картка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 .
А тому, надані позивачем документи, факт існування у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором не підтверджують.
Щодо нарахованих процентів відповідач посилається на пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», де, несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками не є співрозмірною сумі кредиту за договором № 23851-05/24, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Щодо нарахування позивачем неустойки (штрафу, пені) по кредиту в сумі 5000,00 грн.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Окремо відповідачка заперечує проти заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх завищеними та неспівмірними зі складністю справи.
30 грудня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надано відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги. 
Позивач вважає аргументи у відзиві на позовну заяву іідповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання.
На підтвердження укладення кредитного договору надано такі документи, як: Копія Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 23851- 05/2024 від 20.05.2024 року; Копія Додатків №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту 23851-05/2024 від 20.05.2024 року; Копія Паспорта споживчого кредиту; Копія Повідомлення про перерахування коштів за кредитним договором № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року; Копія Довідки про ідентифікацію; Копія Розрахунку заборгованості до кредитного договору № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року.
З метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи представник позивача звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів у банку, який є емітентом платіжної картки боржника.
Також в матеріалах справи наявна копія листа-повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року.
Враховуючи, що позивачем було надано копію Листа-Повідомлення про успішне перерахування коштів, що підтверджує перерахування коштів за кредитним договором № 23851-05/2024, слід зазначити, що Кредитор не отримує повні реквізити Банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. У зв`язку з чим вищезазначений Лист-Повідомлення не містить повних реквізитів Банківської картки.
Відповідно до пункту 10 постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року № 113, перебачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Тобто, зазначення повного номеру платіжної картки відповідача в кредитному договорі та Листі-Повідомленні про перерахування коштів є неможливим.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, на підтвердження видачі кредитних коштів Позивачем до позовної заяви долучено платіжне доручення про перерахування коштів Позичальнику.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Підписавши даний Договір, ОСОБА_1 підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних умов кредитування.
ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» не створює окремий рахунок для Позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій.
Більше того, зазначаємо, що Кредитор не отримує повні реквізити Банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. У зв`язку з чим вищезазначена повідомлення не містить повних реквізитів Банківської картки.
Повідомленням про перерахування коштів IPay.ua за кредитним договором № 3426_250416092244 від 16.04.2025 року вказано, що між IPay.ua та від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено Договір на переказ коштів ФК- П-2022/02-3 від 22.02.2022. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»: 20-05-2024 11:10:06 на суму 10000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 401442804, призначення платежу: Зарахування 10000 грн на карту НОМЕР_1 , що підтверджує переказ коштів на картку, котру ОСОБА_1 свідомо вказала при заповненні кредитних документів.
Отже, твердження відповідача стосовно того, що суду не надано належних та допустимих доказів отримання коштів від ТОВ «СТАР ФАЙНЕРС» є хибним та не відповідає дійсності.
Щодо нарахованих процентів. Відповідач був належним чином проінформований з умовами договору і погодився з ними, шляхом його підписання.
Згідно з п. 1.2 Договору № 23851-05/2024, кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 20.05.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 16.09.2024.
Відповідно до п. 1.4.1 за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього Договору.
Відповідно до положень п. 3.1, 3.2 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором.
Враховуючи, що відповідач, підписавши договір, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування не були відомі відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановив, що 20.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу фінансовий кредит в розмірі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 договору). Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
Відповідно до п.1.2 Договору, кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 20.05.2024 р. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 16.09.2024 р.
Відповідно до п.1.4.1 Договору, денна процентна ставка складає 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 Договору. 
Відповідно до п. 1.6. Договору Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачкою у сумі 10000,00 грн на картку № НОМЕР_3 підтверджується листом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 16.04.2025.
Згідно повідомлення АТ «Універсал Банк» від 14.01.2026 р., банком на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 , на яку 20.05.2024 року здійснена транзакція в сумі 10000, 00 грн. 
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору перед укладенням цього Договору Товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів: -отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; -отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. 
Договір про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року, підписаний електронними підписами Сторін, Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року, підписаний електронними підписами Сторін, Довідка про ідентифікацію підтверджує укладення кредитного договору.
Згідно з п. 3.1 кредитного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
Згідно пункту 5.3 договору у випадку прострочення сплати процентів нараховується неустойка у вигляді штрафу.
Відповідач заперечує факту отримання нею кредитних коштів.
Розрахунком заборгованості за договором № 23851-05/2024 від 20.05.2024 підтверджується щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами, з урахуванням здійснених відповідачем платежів на погашення кредиту.
Проценти нараховувалися відповідно до умов, погоджених між сторонами кредитного договору, які не суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, діючій на дату укладення кредитного договору. 
24.09.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №24092024. 
Згідно з вищевказаним Договором та відповідно до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року.
Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становила 28500,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 10000 грн.; заборгованість за процентами 13500,00 грн.; заборгованість за штрафом 5000,00 грн.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема сплатити грошові кошти, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 20.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс груп» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком на 120 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5 % на добу.
Як встановлено судом, вказаний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0913.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у встановленому законом порядку, прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного правочину та підтверджує волевиявлення особи на його укладення.
Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що факт укладення між сторонами Договору про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024 від 20.05.2024 знайшов своє належне підтвердження під час судового розгляду.
Крім того, судом встановлено факт належного виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів.
Так, відповідно до листа АТ «Уныверсал Банк» № БТ/Е-1139 від 14.01.2026 року, наданого на виконання ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_4 , та 20.05.2024 року на на банківську картку було зараховано грошові кошти у сумі 10 000 грн. 
Суд враховує, що зазначений документ наданий безпосередньо банківською установою, яка здійснює обслуговування відповідного рахунку, містить відомості про рух грошових коштів та є належним і допустимим письмовим доказом факту отримання відповідачем кредитних коштів. Оцінюючи цей доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить висновку, що він підтверджує фактичне отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі, передбаченому кредитним договором.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено не лише факт укладення кредитного договору, але й факт отримання відповідачем кредитних коштів.
Відповідач належних та допустимих доказів повернення кредитних коштів суду не надав.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем, заборгованість за тілом кредиту станом на 24.09.2024 року становить 10 000,00 грн. 
Враховуючи встановлений факт отримання відповідачем кредитних коштів та відсутність доказів їх повернення, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10 000,00 грн. 
Щодо вимог про стягнення процентів за користування кредитом суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що сторонами при укладенні Договору про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року було погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом у розмірі 1,5 % на добу.
Оскільки відповідачка користувалася кредитними коштами та не виконала взяті на себе зобов`язання щодо їх своєчасного повернення, вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом ґрунтуються на умовах укладеного сторонами договору та вимогах закону.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, сума нарахованих процентів становить 13500,00 грн. Даний розрахунок судом перевірений та відповідає умовам кредитного договору. Відповідач контррозрахунку заборгованості не надав.
За таких обставин вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 13500,00 грн. також підлягають задоволенню.
Разом із цим позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 5000,00 грн., нарахований на підставі пункту 5.3 Договору.
Однак суд враховує, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором.
Оскільки заявлена до стягнення штрафна санкція нарахована за прострочення виконання відповідачем кредитних зобов`язань у період дії воєнного стану, правові підстави для її стягнення відсутні.
Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 5000,00 грн слід відмовити.
Також судом встановлено, що 24.09.2024 року між ТОВ «Стар Файненс груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено Договір факторингу № 24092024, на підставі якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав.
Оцінюючи Договір факторингу № 24092024 від 24.09.2024 року та Витяг з Реєстру боржників до нього з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить висновку, що зазначені документи підтверджують перехід до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року.
Таким чином, позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право на звернення до суду із даним позовом.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 13500,00 грн, а всього 23500,00 грн., тоді як у задоволенні вимог про стягнення штрафу у розмірі 5000,00 грн слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду з цим позовом, судовий збір у сумі 1997,42 гривень.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких позивачем підтверджено договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, актом наданих послуг № 502 від 08.10.2025 р., детальним описом наданих послуг від 08.10.2025 р., клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд виходить з того, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі в сумі 8000 грн. не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 3000 грн., які слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором № 23851-05/2024 від 20.05.2024 року в розмірі 23500,00 гривень, яка складається з:
- 10000,00 грн. - заборгованість за кредитом;
- 13500,00 грн. - заборгованість за процентами. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1997,42 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область.
Представник позивача: Усенко Михайло Ігорович, РНОКПП: НОМЕР_5 , місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Жовтоводського міського суду 
Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК