ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9006/26 Справа № 212/8556/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Швець М. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 212/8556/26 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Остапенко В.О.,
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М.,
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
заявник  ОСОБА_1 
заінтересована особа  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 09 червня 2026 року, яке ухвалено суддею Швець М.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 15 червня 2026 року, 

УСТАНОВИВ:

В червні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду заявою про продовження обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 . 
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалась на те, що 17 вересня 2024 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Pory Дніпропетровської області у справі № 212/8829/24, провадження № 2-o/212/278/24, винесено обмежувальний припис за заявою ОСОБА_1 відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 .
27 березня 2025 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Pory Дніпропетровської області у справі № 212/3004/25, провадження № 2-o/212/109/25, обмежувальний припис за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Богославський А.С., відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 продовжено на термін 6 місяців.
24 жовтня 2025 року рішенням Покровського районного суду м. Кривого Pory у справі №212/12007/25, провадження № 2-o/212/291/25, обмежувальний припис за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Богославський А.С., відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 продовжено на термін 6 місяців.
Станом на червень 2026 року дія обмежувального припису закінчилась та є гостра потреба у продовженні такого обмежувального пpипиcy ще на строк 6 місяців, так як всі перелічені підстави у первісній заяві продовжують існувати та заявник боїться за своє життя та здоров`я, а також за життя та здоров`я своєї доньки. Заінтересована особа продовжує надсилати повідомлення з явними та прихованими погрозами, обіцяє приїхати до заявника особисто та розібратися, також дзвонить з різних телефонних номерів заявнику з різного роду коментарями щодо життя заявника.
У провадженні СВ BП №3 KPУП ГУHП в Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 12025041730000072 відносно ОСОБА_2 , яке внесено за ст. 126-1 KK України.
Заявнику відомо, що відносно заінтересованої особи відкрито кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 12020160500002640 та ведеться судовий розгляд справи № 322/21520/20 Приморським районним судом м. Одеси, де заінтересована особа є обвинуваченим, за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 та я. 2 ст. 296 KK
Також заявнику відомо, що відносно заінтересованої особи було відкрито кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 12021164470001201 та вівся судовий розгляд справи № 521/22372/21 Малиновським районним судом м. Одеси, де заінтересована особа є обвинуваченим, за вчинення кримінального правопорушення за п. 1 ст. 190 KK України.
04 вересня 2025 року Київським районним судом м. Харкова відкрито провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 130 KУпAП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння a6o під впливом лікарських препаратів, що знижують ix увагу та швидкість реакції.
11 вересня 2025 року Київським районним судом м. Харкова відкрито провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 172-20 КУпАП - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв a6o вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи ix аналогів військовослужбовцями. військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів.
За висновком судового експерта Воропаєвої Н. В. № 97/08/25 від 14 серпня 2025 року у ОСОБА_1 існують підстави для констатації надлишкових перешкод, які створилися у ii життєдіяльності внаслідок дій ОСОБА_2 , які зумовили порушення звичайного стереотипу iї життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам підекспертної в особистому благополуччі, в продуктивній життєдіяльності. 3 урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ситуації з ОСОБА_2 є психотравмуючими (стресогенними), що безпосередньо викликає психологічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні психологічні страждання, які існують на дату проведення психологічного дослідження.
Внаслідок дій ОСОБА_2 у ОСОБА_1 наявні тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психологічні (моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах досліджуваної ситуації.
Заявниця в своїй заяві посилається на те, що ОСОБА_2 регулярно надсилає їй погрози з різних телефонних номерів, використовує сервіс зникаючих повідомлень. У зв`язку з цим вона боїться за безпеку свою та своїх близьких.
На підставі наведенного вище заявниця просила суд продовжити обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , встановлений рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2025 року у справі № 212/12007/25 терміном на 6 місяців, та визначити наступні тимчасові обмеження: заборонити перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатись на відстань 500 метрів до місця проживання за вказаною адресою; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_8 , якщо вони за власним бажанням перебуватимуть у місці, невідомому кривдникові; переслідувати ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_8 та у будь - який спосіб спілкуватись з нею та її донькою; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_8 , або контактувати з ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_8 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 09 червня 2026 року вирішено продовжити обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , встановлений рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2025 року у справі № 212/12007/25 (провадження № 2-о/212/291/25), терміном на 6 місяців після закінчення строку, встановленого зазначеним судовим рішенням - тобто до 25 жовтня 2026 року, яким визначити наступні тимчасові обмеження: заборонити перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом з донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатись на відстань 500 метрів до місця проживання за вказаною адресою; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_8 , якщо вони за власним бажанням перебуватимуть у місці, невідомому кривдникові; переслідувати ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_8 та у будь - який спосіб спілкуватись з нею та її донькою; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_8 , або контактувати з ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_8 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Вирішено повідомити Відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про продовження обмежувального припису для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік та повідомити про видачу обмежувального припису Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 . 
Апеляційна скарга мотивована тим, що вже більше року жодного спілкування в будь-якій формі між сторонами не ведеться. Жодних повідомлень з погрозами не відправлялось, заявниця заблокована, контакт з нею не підтримується взагалі.
Апелянт зазначає, що посилання заявниці на ніби-то направлені в месенджері «Телеграм» аудіо повідомлення з погрозами не відповідають дійсності, оскільки жодних погроз та аудіо повідомлень не було надіслано. 
Крім того зазначає, що простий скріншот переписки не є належним доказом у справі, оскільки автора повідомлень неможливо верифікувати без цифрової експертизи.
Відсутність будь-якої взаємодії між сторонами повністю виключає наявність підстав вважати, що відносно заявниці вчиняється домашнє насилля, існує загроза її життю та життю дитини. Первинно причиною конфлікту між сторонами було саме перешкоджання спілкування батька з донькою, провокації з боку заявниці, намагання принизити та образити батька дитини, маніпуляції дитиною. Апелянт зауважує, що навіть не знав про факт одруження заявниці. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. 
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до пунктів 3, 8, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство включає, зокрема, психологічне насильство, що може проявлятися у словесних образах, погрозах, переслідуванні, залякуванні та інших діях, які викликають у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість або нездатність захистити себе. Обмежувальний припис є встановленим у судовому порядку заходом тимчасового обмеження прав кривдника чи покладення на нього обов`язків, спрямованим на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24, частинами другою, третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис є спеціальним заходом щодо протидії домашньому насильству, а рішення про його видачу або відмову у видачі приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає у визначенні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Відповідно до статті 350-7 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду.
Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтиня 2025 року у справі № 212/12007/25 було встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_2 тривалий час cистематично вчиняв моральне та психологічне насильство щодо ОСОБА_1 , що стало підставою для видачі обмежувального припису строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав з покладенням на нього таких обов`язків: заборонити перебувати у місці проживання ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатись на відстань 500 метрів до місця проживання за вказаною адресою; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_8 , якщо вони за власним бажанням перебуватимуть у місці, невідомому кривдникові; переслідувати ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_8 та у будь - який спосіб спілкуватись з нею та її донькою; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_8 , або контактувати з ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_8 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Вказаний обмежувальний припис продовжувася 27 березня 2025 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Pory Дніпропетровської області у справі № 212/3004/25, провадження № 2-o/212/109/25 на термін 6 місяців та 24 жовтня 2025 року рішенням Покровського районного суду м. Кривого Pory у справі № 212/12007/25, провадження № 2-o/212/291/25 на термін 6 місяців.
В цій справі судом першої інстанції встановлено, що 04 травня 2026 року заявниця змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
Також встанволено, що 01 травня 2026 року ОСОБА_1 надіслав з телефону НОМЕР_2 о 19:24 год повідомлення з погрозами на адресу батька та брата заявниці.
21 травня 2026 року ОСОБА_1 надіслав о 16:38 год повідомлення з погрозами на адресу самої заявниці, зокрема, забрати у неї дитину, усіх розстріляти, за що йому нічого не буде, оскільки він служить; повідомлення містить також фото, на якому видно стіл з військовим шоломом, зброю (автомат).
30 квітня 2026 року ОСОБА_1 надсилав повідомлення, які заявниця пересилала до поліції Одеси, з погрозами приїхати на вихідних в місто, погрозою про те, що буде горіти її авто з усіма, іншими погрозами фізичної розправи. 
Усі зазначені повідомлення містять нецензурну лексику та образливі вислови в адресу заявниці. 
Суд першої інстанції також дослідив аудіозапис погрози з боку ОСОБА_1 тривалістю 00:13 секунд, надісланої 31 травня 2026 року на телефон заявниці в месенджер «Телеграм», яка містить погрозу порізати заявницю з будь-ким, з ким він її зустріне, та готовність самого ОСОБА_1 сидіти за це у в`язниці. Це повідомлення також містить нецензурну лексику та образливі вислови на адресу заявниці.
Крім того, судом першої інстанції встановлено з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, що у справі № 522/21520/20 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, 27 лютого 2025 року Приморським районним судом м. Одеси була винесена ухвала про зупинення судового провадження - до звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 з військової служби. Рішення суду у зазначеній справі про поновлення судового розгляду - відсутнє. 
Суд першої інстанції також встановив, що Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2025 року солдат ОСОБА_2 , як військовослужбовець, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП - тобто статтею, яка передбачає відповідальність саме спеціального суб`єкта (військовослужбовця). Отже, є підстави вважати, що заінтересована особа ОСОБА_1 продовжує проходити військову службу.
Отже, суд першої інстанції встановив, що обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 вже застосовувався рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтиня 2025 року та двічі продовжувався рішеннями цього ж суду від 27 березня 2025 року та від 24 жовтня 2025 року. Водночас після ухвалення вказаних судових рішень поведінка заінтересованої особи не змінилася, що підтверджується матеріалами справи, зокрема повідомленнями в месенджері та аудіозаписом в месенджер «Телеграм».
Такі докази у своїй сукупності підтверджують не лише наявність конфлікту між сторонами, а й існування обґрунтованих ризиків продовження або повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці та її близьких родичів. Тому висновок суду першої інстанції про систематичний характер поведінки заінтересованої особи та необхідність продовження обмежувального припису є обґрунтованим.
Суд апеляційної інстанції враховує, що суд першої інстанції встановив непоодинокий конфлікт між сторонами, а систематичну поведінку ОСОБА_2 , яка має ознаки продовження психологічного насильства щодо заявниці, що підтверджується сукупністю доказів, зокрема попередніми судовими рішеннями, терміновими заборонними приписами, наявністю погроз з боку заінтерисованої особи. За таких обставин втручання у право апелянта на сімейне життя є пропорційним встановленим ризикам і виправданим необхідністю захисту прав та безпеки заявниці.
У постановах Верховного Суду, зокрема від 05 березня 2020 року у справі № 755/5273/19 та від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19, звернуто увагу на необхідність встановлення судами форм домашнього насильства, оцінки ризиків його продовження у майбутньому та перевірки достатності доказів. Вказані висновки не суперечать рішенню суду першої інстанції, оскільки суд у цій справі саме й оцінив наявні ризики повторного вчинення домашнього насильства та встановив, що подані заявницею докази підтверджують необхідність продовження обмежувального припису.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права, належно оцінив надані докази, правильно застосував положення ЦПК України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки апеллянтом не доведено того факту, що погрози викладені в повідомленнях та аудіозапису були надіслані не ним та не з його телефону. 
Також матеріали справи не містять доказів того, що первинно причиною конфлікту між сторонами було саме перешкоджання спілкування батька з донькою, провокації з боку заявниці, намагання принизити та образити батька дитини, маніпуляції дитиною та того, що заінтересована особа не знав про факт одруження заявниці.
Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що наявні в матеріалах справи погрози адресовані заявниці напередодні та після реєстрації її шлюбу з ОСОБА_14 . 
У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у апелянта іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь апелянта.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 09 червня 2026 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повне судове рішення складено 27 серпня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: