Справа № 308/11238/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача Усенка Михайла Ігоровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, –
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року в загальному розмірі 34234,40 грн, з яких: 5000,00 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 575,00 грн – прострочена заборгованість за комісією за надання кредиту; 23759,40 грн – прострочена заборгованість за відсотками; 4900,00 грн – заборгованість за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання; судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.08.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №6693146, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн зі сплатою процентів, комісій та інших передбачених договором платежів.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн шляхом їх безготівкового перерахування на рахунок платіжної картки, зазначеної відповідачем під час оформлення кредиту, що підтверджується платіжною інструкцією.
Однак відповідач належним чином узяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредитні кошти, проценти та інші передбачені договором платежі у встановлені строки не сплатив, унаслідок чого виникла заборгованість.
26.11.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №112-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», визначених у Реєстрі боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №112-МЛ від 26.11.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 34234,40 грн, з яких: 5000,00 грн – заборгованість за сумою кредиту; 575,00 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту; 23759,40 грн – заборгованість за процентами; 4900,00 грн – заборгованість за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання.
Позивачем на адресу відповідача направлялася письмова претензія про погашення кредитної заборгованості вих. №24008169/1686 від 01.07.2026 року, однак заборгованість відповідачем погашена не була.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Інші процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2026 року вказану справу передано на розгляд судді Бедьо В.І.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.08.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази з погляду їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить такого висновку.
Судом установлено, що 04.08.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №6693146, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до пункту 7.1 Кредитного договору договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, виникають із моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника та діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за договором та надало відповідачу кредитні кошти в сумі 5000,00 грн шляхом їх перерахування на рахунок платіжної картки, зазначеної відповідачем під час оформлення кредиту, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією.
26.11.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №112-МЛ, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року.
Факт переходу права вимоги підтверджується Договором відступлення прав вимоги №112-МЛ від 26.11.2024 року, Актом приймання-передачі Реєстру боржників, Витягом із Реєстру боржників до вказаного договору, платіжною інструкцією за договором відступлення прав вимоги та іншими наданими позивачем доказами.
Будь-яких доказів того, що відповідач повернув отримані кредитні кошти та сплатив передбачені договором платежі, матеріали справи не містять.
Оцінка суду.
Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Специфіка спірних правовідносин свідчить, що для правильного вирішення спору необхідно надати відповіді на такі ключові питання:
1.чи було укладено кредитний договір із відповідачем;
2.чи були надані відповідачу кредитні кошти;
3.чи перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до відповідача;
4.чи наявні підстави для стягнення заборгованості та, якщо так, у якому розмірі;
5.чи підлягають відшкодуванню заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідаючи на вказані питання, суд звертає увагу на таке.
З матеріалів справи вбачається, що Договір про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року укладено між сторонами в електронній формі.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог закону, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, або аналога власноручного підпису в передбачених законом випадках.
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що договір, укладений в електронній формі відповідно до вимог закону, є таким, що укладений у письмовій формі.
Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається факт укладення 04.08.2024 року ОСОБА_1 . Договору про споживчий кредит №6693146 з ТОВ «Мілоан». Наведене підтверджує укладення кредитного договору та виникнення відповідних зобов`язань між сторонами.
Укладення договору здійснювалося за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця. Відповідач пройшов передбачену договором процедуру електронної ідентифікації, зазначив реквізити платіжної картки для отримання кредитних коштів та підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором 196529.
Вказані обставини підтверджуються копією Договору про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року з додатками та довідкою з інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Мілоан» про надсилання одноразового ідентифікатора у формі SMS-повідомлення.
Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн підтверджується платіжною інструкцією, відповідно до якої кошти за кредитним договором перераховано на рахунок платіжної картки, зазначеної відповідачем під час оформлення кредиту, останні чотири цифри - 6660, які суд приймає до уваги.
Зазначені обставини ОСОБА_1 у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не спростовано.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню в цей строк.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Доказів повернення відповідачем отриманих кредитних коштів у повному обсязі матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання йому доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не звільняється від обов`язку погасити заборгованість, а має право виконати зобов`язання первісному кредиторові, і таке виконання буде належним.
Доказів погашення заборгованості за Договором про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року первісному кредиторові або ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідач суду не надав.
З матеріалів справи встановлено, що на підставі Договору відступлення прав вимоги №112-МЛ від 26.11.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року.
Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є належним кредитором у спірному зобов`язанні та має право вимагати від відповідача виконання зобов`язань у межах прав, які перейшли до нього від первісного кредитора.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача 5000,00 грн заборгованості за сумою кредиту, 23759,40 грн заборгованості за процентами, 575,00 грн заборгованості за комісією за надання кредиту та 4900,00 грн неустойки та/або процентів за порушення грошового зобов`язання.
За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом існує в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно з наданими позивачем відомостями про щоденні нарахування та погашення, випискою з особового рахунку та розрахунком заборгованості за Договором про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року заборгованість відповідача за сумою кредиту становить 5000,00 грн, а заборгованість за процентами – 23759,40 грн.
Вказаний розрахунок узгоджується з умовами кредитного договору, графіком платежів та іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідачем не надано доказів сплати зазначених сум, власного контррозрахунку заборгованості чи інших доказів на спростування наданого позивачем розрахунку.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5000,00 грн та заборгованості за процентами в розмірі 23759,40 грн.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 575,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника, за наявності, для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Умовами Договору про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року передбачено сплату комісії за надання кредиту, розмір якої визначено в сумі 575,00 грн та включено до графіка платежів.
Таким чином, під час укладення кредитного договору відповідач був ознайомлений із розміром комісії, порядком і строками її сплати та погодився з відповідною умовою договору шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
З огляду на наведене суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 575,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення 4900,00 грн неустойки та/або процентів за порушення грошового зобов`язання суд зазначає таке.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою – штрафом або пенею – є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит або позику банком чи іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки – штрафу або пені – за таке прострочення.
Неустойка та інші платежі, передбачені відповідними договорами, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, невиконання або часткове виконання грошових зобов`язань, підлягають списанню кредитодавцем.
Оскільки Договір про споживчий кредит №6693146 укладено 04.08.2024 року, тобто в період дії воєнного стану, а сума в розмірі 4900,00 грн нарахована саме у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання, вимога позивача про її стягнення суперечить пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та задоволенню не підлягає.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за Договором про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 29334,40 грн, з яких: 5000,00 грн – заборгованість за сумою кредиту; 23759,40 грн – заборгованість за процентами; 575,00 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн суд зазначає таке.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2093 від 29.09.2012 року, копію виписки з Єдиного державного реєстру щодо Адвокатського об`єднання «АПОЛОГЕТ», копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, копію ордера на надання правничої допомоги №1408806 від 20.10.2025 року, копію Акта наданих послуг №Д/29115 від 15.07.2026 року та детальний опис наданих послуг.
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто та/або через представника.
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги – це домовленість, за якою одна сторона – адвокат, адвокатське бюро або адвокатське об`єднання – зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні – клієнту – на умовах і в порядку, визначених договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення та інші умови визначаються договором про надання правничої допомоги. Під час установлення розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збирання доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, яка сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема договорів, рахунків та інших документів.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною або третьою особою, чи вони лише підлягають сплаті.
Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 09 червня 2020 року у справі №5020-961/2012 та від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18.
З наданих позивачем доказів убачається, що Адвокатське об`єднання «АПОЛОГЕТ» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року надало ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» професійну правничу допомогу у цій справі.
Вартість професійної правничої допомоги визначена сторонами у фіксованому розмірі 8000,00 грн.
Відсутність доказів фактичного перерахування коштів на момент ухвалення рішення сама собою не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних витрат, оскільки положення статті 137 ЦПК України передбачають можливість розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які вже сплачені або лише підлягають сплаті відповідною стороною.
Дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, враховуючи характер і складність спору, обсяг виконаної адвокатом роботи, витрачений на її виконання час, ціну позову та значення справи для позивача, суд вважає заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн реальними, необхідними та підтвердженими належними і допустимими доказами.
Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та не наведено доводів щодо їх неспівмірності зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт або витраченим часом.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
За вимогами статей 76–81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, підтверджених доказами, дослідженими судом, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Оскільки позовні вимоги задовольняються на суму 29334,40 грн, що становить приблизно 85,69 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2281,33 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76–81, 133, 137, 141, 247, 258–260, 263–265, 280–283, 354 ЦПК України, статтями 512, 514, 516, 517, 526, 530, 549, 610, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, статтями 1, 8 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд, –
У Х В А Л И В:
Позов представника позивача Усенка Михайла Ігоровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28) заборгованість за Договором про споживчий кредит №6693146 від 04.08.2024 року в розмірі 29334,40 (двадцять дев`ять тисяч триста тридцять чотири) гривні 40 копійок, з яких: 5000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за сумою кредиту; 23759,40 (двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 40 копійок – заборгованість за процентами; 575,00 (п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок – заборгованість за комісією за надання кредиту; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 (восьми тисяч ) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28) судовий збір у розмірі 2281,33 (дві тисячі двісті вісімдесят одна) гривня 33 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлено в разі його пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Бедьо В.І.