С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/6072/26
В справі 760/22698/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
14 вересня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ІІ. Описова частина
19.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - Позивач) звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідачка) про стягнення заборгованості за договором позики № 76691653 від 11.11.2023 у розмірі 27.501,75 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на те, що 11.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - Первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76691653 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено в позовній заяві, 03.09.2023 Відповідачка здійснила реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора, а 11.11.2023 заповнила електронну заявку на отримання позики на сайті https://mycredit.ua/, після чого Первісний кредитор направив їй пропозицію (оферту) укласти договір шляхом розміщення повного тексту договору в особистому кабінеті. У процесі заповнення заявки та реєстрації особистого кабінету Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію особи із використанням Системи BankID Національного банку України, абонентом-надавачем послуг якої він є з 30.06.2020, у зв`язку з чим особу, яка вчиняла дії в системі, однозначно встановлено як ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Позивач вказує, що 11.11.2023 Відповідачка, ознайомившись з офертою та маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразила згоду з його умовами, а направлений їй на номер телефону НОМЕР_2 одноразовий ідентифікатор vtwK2Ly0w2 того ж дня було введено (відправлено) Первісному кредитору, чим прийнято (акцептовано) пропозицію укласти договір.
За умовами договору Первісний кредитор зобов`язався передати Відповідачці у власність грошові кошти в сумі 11.500,00 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальниці, а Позичальниця - повернути таку ж суму в день закінчення строку позики та сплатити проценти. Позика надана строком на 30 днів. Як зазначає Позивач, Первісний кредитор свої зобов`язання виконав, перерахувавши кошти на картку № НОМЕР_3 , яку Позичальниця вказала при оформленні позики, що підтверджується документом надавача платіжних послуг - Акціонерного товариства «Таскомбанк».
Позивач вказує, що Відповідачка взятих на себе зобов`язань не виконала, кошти не повернула та не сплатила проценти за користування позикою, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Водночас Позивач зазначає, що Відповідачка здійснювала часткові оплати в рахунок погашення заборгованості (останній платіж - 05.01.2024), що, на думку Позивача, є вчиненням конклюдентних дій, які свідчать про прийняття укладеного договору позики, та відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц. Окремо Позивач звертає увагу, що згідно з отриманою від Первісного кредитора інформацією Відповідачка тричі оформлювала договори позики в Товаристві з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а попередні договори були повністю виконані, що, як стверджує Позивач, додатково доводить її обізнаність із процедурою оформлення та виконання договору позики.
Як зазначає Позивач, 22.05.2024 між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-14/24, за умовами якого Первісний кредитор передав (відступив) Новому кредитору права вимоги за договорами позики, а Новий кредитор сплатив за відступлення права вимоги грошові кошти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 76691653 станом на дату відступлення склала 27.501,75 грн. 
Позивач зазначає, що Новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, а тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 76691653 від 11.11.2023 становить 27.501,75 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 6.670,00 грн, заборгованість за процентами - 20.831,75 грн, пеня - 0,00 грн.
Позивач просить стягнути з Відповідачки зазначену заборгованість, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.422,40 грн.
19.08.2025 автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.
25.08.2025 матеріали позовної заяви фактично отримані головуючим суддею; того ж дня отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації Відповідачки.
Ухвалою суду від 25.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відзиву на позов Відповідачка не подала, будь-яких заяв, клопотань або доказів до суду не надіслала. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи не надходило.
Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням наведеного справу розглянуто за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.

ІІІ. Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; докази мають бути належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність - достатньою для встановлення обставин справи.

Щодо укладення договору позики та отримання позичальницею коштів
З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальниця) укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76691653 в електронній формі. Невід`ємними частинами договору є додаток № 1 - таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, а також правила надання грошових коштів у позику; до укладення договору Позичальниці надано паспорт споживчого кредиту за стандартизованою формою.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частинами першою, третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону моментом підписання електронного правочину є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і літер (або тільки цифр чи тільки літер), яку заявник отримує, зокрема, у вигляді SMS-коду, надісланого на телефон; договір про надання фінансового кредиту, підписаний позичальником за допомогою такого одноразового пароля-ідентифікатора, є укладеним між сторонами правочином.
Договір позики № 76691653 та додаток № 1 до нього підписані з боку Позичальниці електронним підписом одноразовим ідентифікатором vtwK2Ly0w2, направленим на вказаний нею номер телефону НОМЕР_2 , а паспорт споживчого кредиту - одноразовим ідентифікатором Sjr3rYyVJd; з боку Позикодавця договір підписано електронним підписом та скріплено кваліфікованою електронною печаткою з кваліфікованою електронною позначкою часу 11.11.2023 09:13. Відповідно до пункту 22 договору Позичальниця ідентифікована та верифікована за допомогою Системи BankID Національного банку України; у реквізитах договору зазначено паспорт № НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адресу, номер телефону, адресу електронної пошти та реквізити платіжної картки Позичальниці.
Факт реального перерахування коштів підтверджується листом Акціонерного товариства «Таскомбанк» про підтвердження платежу, згідно з яким у рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 74 від 03.08.2020 банком 11.11.2023 о 09:13:45 здійснено переказ 11.500,00 грн на картку отримувача № НОМЕР_3 (код авторизації 464436) з відомостями про платіж: ОСОБА_1 , договір № 76691653 від 11.11.2023. Реквізити цієї картки зазначені і в самому договорі позики як реквізити рахунку Позичальниці.
За таких обставин суд доходить висновку, що договір позики № 76691653 від 11.11.2023 є укладеним у встановленому законом порядку, а факт отримання ОСОБА_1 коштів у розмірі 11.500,00 грн - доведеним.

Щодо заміни кредитора у зобов`язанні
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).
З матеріалів справи вбачається, що 22.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу № 01.02-14/24, за умовами якого Клієнт відступив Фактору права вимоги до боржників згідно з реєстром боржників. Згідно з реєстром боржників до цього договору, підписаним сторонами, до Фактора перейшли права вимоги за 4.451 договором позики на загальну суму 83.646.226,22 грн за ціною придбання 3.696.785,31 грн. Факт оплати підтверджується платіжною інструкцією від 23.05.2024 № 9632 на суму 3.696.785,31 грн з призначенням платежу «Оплата фінансування згідно Договору факторингу № 01.02-14/24 від 22.05.2024».
Відповідно до витягу з реєстру боржників за порядковим № 3709 до Позивача перейшло право вимоги за договором позики № 76691653, укладеним з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_4 ), дата видачі позики - 11.11.2023, кількість днів прострочення - 108, загальна сума заборгованості - 27.501,75 грн, у тому числі за тілом - 6.670,00 грн та за процентами за користування - 20.831,75 грн. Зазначення у витязі номера договору факторингу як «№ 01.02-93/24» суд розцінює як технічну описку, оскільки і сам договір факторингу, і реєстр боржників до нього, і платіжна інструкція про сплату ціни договору містять номер 01.02-14/24 від 22.05.2024, а решта відомостей витягу (номер договору позики, дані боржника, дата видачі та структура заборгованості) повністю узгоджується з договором позики та розрахунком заборгованості.
Можливість відступлення права вимоги передбачена і пунктом 5.5 договору позики, яким Позичальника попереджено про право Позикодавця без її згоди передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за договором. За таких обставин суд визнає доведеним набуття Позивачем прав кредитора за договором позики № 76691653 від 11.11.2023 в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Щодо заборгованості за тілом позики
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктом 2 договору позика надана строком на 30 днів: дата надання позики - 11.11.2023, дата повернення позики (останній день) - 10.12.2023. Із розрахунку заборгованості вбачається, що Позичальниця здійснила два платежі - 09.12.2023 у сумі 2.501,25 грн та 05.01.2024 у сумі 2.328,75 грн, а всього 4.830,00 грн, які Первісним кредитором зараховано в рахунок погашення тіла позики, внаслідок чого його залишок становить 6.670,00 грн. Саме ця сума заявлена Позивачем до стягнення.
Доказів повернення позики повністю або в частині, що перевищує 4.830,00 грн, Відповідачка суду не надала, матеріали справи таких доказів не містять.
З огляду на викладене вимога про стягнення заборгованості за тілом позики в розмірі 6.670,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо процентів за користування позикою
Відповідно до частин першої, другої статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Пунктом 2 договору позики визначено такі умови: сума позики - 11.500,00 грн; строк позики (строк договору) - 30 днів; процентна ставка (базова) - 2,5 % за день; знижена процентна ставка, що застосовується відповідно до умов програми лояльності, - 0,75 % за день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 2,70 % за день із застереженням «не застосовується в період воєнного стану»; пеня - 2,70 % за день із таким самим застереженням. Орієнтовна загальна вартість позики визначена в розмірі 14.087,50 грн, а згідно з додатком № 1 до договору та паспортом споживчого кредиту загальні витрати за кредитом (проценти) становлять 2.587,50 грн за 30 днів користування позикою.
Згідно з пунктом 4 договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Пунктом 18 договору передбачено, що якщо сума позики перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою в розмірі, визначеному пунктом 2 договору, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених законодавством, зокрема щодо незастосування в період воєнного стану. Аналогічну інформацію доведено до відома Позичальниці і в паспорті споживчого кредиту, у розділі 6 якого зазначено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, становить 2,7 % в день і не застосовується в період воєнного стану.
Із наданого Позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховано за період з 11.11.2023 по 04.05.2024, а саме: по 86,25 грн за день (11.500,00 грн ? 0,75 %) - з 11.11.2023 по 09.12.2023; по 67,49 грн за день (8.998,75 грн ? 0,75 %) - з 10.12.2023 по 05.01.2024; по 50,03 грн за день (6.670,00 грн ? 0,75 %) - з 06.01.2024 по 04.02.2024; по 166,75 грн за день (6.670,00 грн ? 2,5 %, тобто за базовою процентною ставкою) - з 05.02.2024 по 04.05.2024. Усього нараховано 20.831,75 грн, з яких у межах строку позики (з 11.11.2023 по 10.12.2023 включно) нараховано 2.568,74 грн (2.501,25 грн + 67,49 грн), а решту 18.263,01 грн - за період після спливу строку позики.
Вимога про стягнення процентів у розмірі 2.568,74 грн, нарахованих у межах погодженого сторонами строку позики, є платою за користування позикою в розумінні статті 1048 ЦК України, відповідає умовам пункту 2 договору та розрахунку Позивача, а тому підлягає задоволенню.
Натомість вимога про стягнення процентів у розмірі 18.263,01 грн, нарахованих за період з 11.12.2023 по 04.05.2024, задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) виснувала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України; в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу. Цих висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла також у постановах від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 та від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, згідно з яким плата за правомірне користування кредитом (стаття 1048 ЦК України) можлива лише в межах строку кредитування, а після спливу цього строку та за наявності прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право на плату за неправомірне користування коштами як на відповідальність за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, встановленому законом або договором. Отже, проценти, нараховані Позивачем за період після 10.12.2023, за своєю правовою природою є не платою за користування позикою, а мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому суд звертає увагу, що розміру такої плати за період воєнного стану сторони в договорі не встановили. Плату за понадстрокове користування позикою договором визначено окремо - у вигляді процентної ставки за понадстрокове користування в розмірі 2,70 % за день (пункти 2, 18 договору), проте і в договорі, і в паспорті споживчого кредиту прямо застережено, що ця ставка не застосовується в період воєнного стану. Базова ж процентна ставка 2,5 % за день установлена пунктом 2 договору як ставка за користування позикою протягом строку позики і, за змістом абзацу після таблиці пункту 2, є незмінною саме протягом строку позики. Нарахування з 05.02.2024 по 04.05.2024 процентів за базовою ставкою фактично заміщує собою ставку за понадстрокове користування, застосування якої в період воєнного стану виключено самим договором. Будь-які сумніви щодо змісту таких умов договору, розробленого Позикодавцем і запропонованого споживачеві шляхом приєднання, тлумачаться на користь споживача (contra proferentem), на що вказала і Велика Палата Верховного Суду у згаданій постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.
Крім того, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (яким цей розділ доповнено Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, дію якого в подальшому неодноразово продовжено, і на час ухвалення цього рішення воєнний стан в Україні є чинним.
Прострочення виконання Відповідачкою грошового зобов`язання за договором позики № 76691653 виникло 11.12.2023, тобто після спливу строку позики, і триває донині, а весь період, за який Позивач нарахував спірні проценти (з 11.12.2023 по 04.05.2024), повністю охоплюється дією зазначеного мораторію. Відтак Відповідачка як позичальник за договором позики звільнена від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, за таке прострочення в силу прямої вказівки закону. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23) та від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), про поширення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на кредитні договори та договори позики.
Окремо суд зазначає, що нарахування процентів по 04.05.2024 не відповідає і пункту 4 самого договору, за яким проценти нараховуються не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Первісний строк користування позикою сплив 10.12.2023, отже гранична дата нарахування за цим пунктом - 09.03.2024. Доказів укладення між сторонами додаткових угод про продовження строку користування позикою (пролонгацію) у порядку, передбаченому пунктом 6 договору, матеріали справи не містять, а тому нарахування процентів за період з 10.03.2024 по 04.05.2024 виходить і за межі, встановлені договором.
Водночас суд наголошує, що дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України поширюється виключно на заходи відповідальності і не звільняє позичальника ані від обов`язку повернути позику, ані від сплати процентів за користування позикою, нарахованих у межах строку позики, які є платою за користування коштами, а не мірою цивільно-правової відповідальності.
З огляду на сукупність наведеного суд дійшов висновку, що вимога про стягнення процентів у розмірі 18.263,01 грн, нарахованих за період після спливу строку позики, задоволенню не підлягає.
Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» підлягають частковому задоволенню - на суму 9.238,74 грн, з яких заборгованість за тілом позики - 6.670,00 грн та проценти за користування позикою - 2.568,74 грн. У задоволенні вимоги про стягнення процентів у розмірі 18.263,01 грн слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2.422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 11.08.2025 № 553.
Оскільки позов задоволено частково - на 33,59 % від заявленої ціни позову (9.238,74 грн із 27.501,75 грн), з Відповідачки на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 813,76 грн.
Інших судових витрат Позивачем не заявлено.

ІV. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 512, 514, 526, 530, 536, 599, 610, 611, 612, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд вирішив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором позики № 76691653 від 11.11.2023 у розмірі 9.238 (дев`ять тисяч двісті тридцять вісім) грн 74 коп., з яких:
- заборгованість за тілом позики - 6.670,00 грн;
- проценти за користування позикою - 2.568,74 грн.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» про стягнення процентів у розмірі 18.263,01 грн - відмовити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір у розмірі 813 (вісімсот тринадцять) грн 76 коп.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
4. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6, код ЄДРПОУ: 37616221.
Відповідачка: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: