ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2026 р. Справа№ 910/1235/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Яценко О.В.
суддів: Горбасенка П.В. 
Спаських Н.М. 

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С. 

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 07.07.2026 

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
матеріали апеляційної скарги Київської міської ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 (повний текст складено 06.05.2026)
у справі № 910/1235/22 (суддя Бондаренко-Легких Г. П.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс»
до Київської міської ради
про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки та укладеною угоди про поновлення договору оренди
ВСТАНОВИВ:
У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, в якому просило:
- визнати поновленим договір оренди земельної ділянки площею 0,1928 га, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 4 у Шевченківському районі міста Києва, кадастровий номер 8000000000:91:168:0031, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 23.12.2004 за реєстровим № 1221, з договором про поновлення договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. за реєстровим № 1591, та угодою про поновлення договору оренди земельної ділянки, затвердженою рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2017, на той самий строк і на тих самих умовах;
- визнати укладеною угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» та Київською міською радою, у запропонованій позивачем редакції.
Позовні вимоги мотивовані тим, що виконуючи належним чином обов`язки за умовами договору оренди земельної ділянки, ТОВ «Лаванда Плюс» набуло переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк.
Втім, всупереч вимогам статті 33 Закону України «Про оренду землі», відповідач протягом одного місяця не розглянув лист-повідомлення від 30.09.2021 позивача про поновлення договору, не повернув йому підписаний примірник додаткової угоди, що порушує його переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що позивач втратив своє переважне право на поновлення спірного договору оренди земельної ділянки, у зв`язку із неналежним виконанням ним обов`язків по договору оренди землі, які полягають у наступному: 
- порушенні пункту 8.4. договору - не завершення забудови орендованої позивачем спірної земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою у встановленому порядку;
- Проектною документацією запроектовано лише 59 машино-місць при наявних 111 квартирах, що порушує пункт 8.4 договору, яким передбачено, що проектом будівництва житлового будинку мають бути забезпечені місця постійного зберігання автотранспорту (крім відкритих автостоянок) у кількості, не меншій за кількість квартир у будинку, а також проектна документація передбачає вищу умовну висоту будівлі, ніж 26,5 метри, що є порушенням пункту 1 Містобудівних умов та обмежень, наданих позивачеві на проектування;
- у відповідності листа №13364/5/26-15-12-15 07 від 04.07.2022 Головного управління ДПС у м. Києві надано подані позивачем податкові декларації, і на думку відповідача, позивач, в порушення умов договору в розділі ІІ «розрахунок суми орендної плати» в п. 10 «розмір орендної плати (%)» податкової декларації протиправно вказував відсоткову ставку 4,5%, що є порушенням підпунктів 4.2., 4.3., 4.13. договору оренди земельної ділянки, оскільки позивачем порушено строки забудови земельної ділянки. 
Також, за твердженням відповідача тривале невиконання умов спірного договору призвело до збитків територіальної громади у вигляді неотриманих коштів пайової участі. 
Відповідач зауважив на тому, що згідно складеного Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) акту обстеження земельної ділянки від 23.01.2026 за № ДК/8-АО/2026, встановлено, що в межах земельної ділянки, огородженої парканом як будівельний майданчик, що обмежує доступ до ділянки, розташована заглиблена в землю споруда невстановленого призначення, підпірна стінка з фундаментних блоків, споруди побутового призначення, а будівельні роботи на земельній ділянці не проводяться. За твердженням відповідача, вказане споруда невстановленого призначення є бомбосховищем.
Справа розглядалась судами неодноразово.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі № 910/1235/22 позов задоволено.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції до її зміни згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству». З огляду на належне виконання позивачем своїх обов`язків за договором, своєчасне повідомлення орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, із наданням проекту додаткової угоди, а також відсутність заперечень орендодавця протягом одного місяця, вимоги позивача про необхідність поновлення договору є обґрунтованими. При цьому суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про неналежне виконання позивачем обов`язків за договором в частині сплати орендних платежів, строку завершення забудови земельної ділянки, невідповідності у експертному звіті кількості машино-місць проектній документації, з посиланням на їх не підтвердження належними доказами.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/1235/22 рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 скасовано та прийнято нове, яким у позові відмовлено повністю. Суд апеляційної інстанції, з посиланням на приписи абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» зазначив, що поновлення укладеного між сторонами договору має здійснюватися за правилами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент його укладення, тобто станом на 23.12.2004, яка не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності рішення органу місцевого самоврядування, яке у даному випадку було відсутнє.
Постановою Верховного Суду від 21.02.2024 постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 скасовано, а справу № 910/1235/22 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування своєї позиції Верховний Суд зазначив, зокрема, що з урахуванням правових висновків, викладених у постанові судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 906/1314/21, на час виникнення спірних правовідносин з укладення договору на новий строк, звернення позивача з позовом до суду та ухвалення судових рішень у справі діяла нова редакція Закону України «Про оренду землі» із внесеними змінами, а тому суд апеляційної інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення вказаного Закону в редакції, чинній на момент укладання договору. У зв`язку з цим хибним є висновок апеляційного суду про неможливість поновлення договору на новий строк у судовому порядку без відповідного рішення про це орендодавця, внаслідок чого апеляційний суд фактично не розглянув спір у справі по суті. При цьому місцевий господарський суд також допустився помилки, застосувавши до спірних правовідносин редакцію ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка була чинною до внесення змін згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству». Крім цього, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції належним чином не дослідили зібрані у справі докази, не встановивши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та які є достатньою підставою відповідно до норм матеріального права для визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі укладеною у спосіб, визначений позивачем, що унеможливило встановлення істотної для вирішення даного спору фактичної обставини належного та добросовісного виконання позивачем умов договору, зокрема не встановлено: (1) коли позивач виготовив проектну документацію та чи була вона затверджена у встановленому порядку, у контексті загального строку користування позивачем земельною ділянкою; (2) який саме строк забудови земельної ділянки був встановлений проектною документацією з урахуванням строку дії договору (до 31.12.2021); (3) на якій стадії перебуває процес забудови земельної ділянки, яку позивач займає з 2004 року, та чи розпочато таке будівництво взагалі.
За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2025, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову за результатами нового розгляду місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, врахували позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2024 у цій справі щодо редакції ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка підлягає застосуванню у спірних відносинах, а також виконуючи вказівки Верховного Суду щодо дослідження істотних обставин стосовно належного та добросовісного виконання позивачем умов договору встановили, що позивач недобросовісно та неналежним чином виконував умови спірного договору оренди, що виключає задоволення даного, позову.
Так, судами вказано, що:
- виходячи з умов п. 8.4. спірного договору, позивач зобов`язаний завершити забудову земельної ділянки в межах строку дії договору оренди земельної ділянки, тобто до 31.12.2021;
- на підтвердження виконання зобов`язань, встановлених п. 8.4. спірного договору, ТОВ «Лаванда Плюс» надано експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом «Нове будівництво житлового будинку із вбудованими громадськими приміщеннями та підземним паркінгом за адресом м. Київ, Шевченківський район, вул. Обсерваторна, 4», в складі якого містяться техніко-економічні показники майбутнього об`єкту нерухомості – житлового будинку, де запроектовано кількість квартир – 111, кількість машино-місць – 53 та кількість машино-місць на відкритих стоянках – 6, що є порушенням п. 8.4. договору, згідно якого орендар зобов`язаний проектом будівництва житлового будинку передбачити місця постійного зберігання автотранспорту (крім відкритих автостоянок) у кількості, не меншій за кількість квартир у цьому будинку, однак позивачем передбачено лише 59 машино-місць при запроектованих 111 квартирах;
- крім того, ТОВ «Лаванда Плюс» надано копію містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва № 1094 від 25.10.2018, де в пункті першому розділу «Містобудівні умови та обмеження» визначено граничнодопустиму висоту будинків, будівель та споруд 26,5 м, тоді як у відповідності до додатку до експертного звіту № 374/19-ЕЗ від 21.09.2019 в розділі «Архітектурно-будівельні та конструктивні рішення» визначено висоту запланованої до будівництва житлової будівлі 31,52 м.;
- матеріалами справи підтверджується та позивачем не заперечується, що ТОВ «Лаванда Плюс» протягом строку дії договору не вчинено дій, спрямованих на здійснення розробки та затвердження проектної документації на будівництво, враховуючи отримання ТОВ «Лаванда Плюс» містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва у жовтні 2018 року. Поряд з цим, станом на момент розгляду даної справи проектну документацію на будівництво затверджено не було. 
- 04.07.2022 на запит Київської міської ради листом № 13364/5/26-15-12-15-07 Головним управлінням ДПС у м. Києві надано відповідь з копіями податкових декларацій, поданих ТОВ «Лаванда Плюс», у відповідності до яких ТОВ «Лаванда Плюс» в порушення умов договору в розділі ІІ «розрахунок суми орендної плати» в п. 10 «розмір орендної плати (%)» податкової декларації протиправно вказував відсоткову ставку 4,5%, що є порушенням підпунктів 4.2., 4.3., 4.13. договору оренди земельної ділянки, оскільки товариством порушено строки забудови земельної ділянки.
Постановою Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 02.12.2025 у справі № 910/1235/22 рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 скасовано, а справу № 910/1235/22 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
В обґрунтування своєї позиції Верховний Суд зазначив, що за результатами нового розгляду справи суди обох інстанцій зазначили, що необхідною підставою для застосування приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі» є добросовісне та належне виконання орендарем умов договору оренди та одночасне безумовне прийняття такого виконання орендодавцем, а також встановили, що позивач недобросовісно та неналежним чином виконував умови спірного договору оренди, що виключає задоволення даного позову, проте колегія суддів вважає вказані висновки передчасними, з огляду на таке:
- суди обох інстанції не здійснили належного дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що були подані позивачем на підтвердження заперечень проти доводів Київської міської ради, з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів, визначених ГПК України;
- стверджуючи про порушення позивачем п. 8.4 договору суди не надали оцінки його посиланням на те, що питання виконання позивачем умов п. 8.4. спірного договору оренди встановлювалося у справі № 910/26314/14, у якій Вищий господарський суд України у постанові від 11.05.2015 зазначив: «Дослідивши обставини справи, суди обох інстанцій установили, що умовами укладеного між сторонами Договору оренди земельної ділянки у пункті 8.4. Договору, строки завершення орендарем забудови земельної ділянки визначаються проектною документацією на будівництво, яка має бути затверджена в установленому порядку. Між тим, судами установлено, що проектна документація щодо здійснення забудови спірної земельної ділянки на час розгляду справи перебуває на затвердженні, тривале виготовлення проектної документації не залежало від волі позивача, в його діях відсутня вина у порушенні зобов`язання щодо строку забудови земельної ділянки. Відтак, установивши відсутність факту використання позивачем орендованої земельної ділянки не за цільовим призначенням та відсутність інших порушень умов Договору, які визначені законом та Договором підставою для його розірвання, у тому числі і передбачених проектною документацією строків завершення забудови земельної ділянки, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про прийняття відповідачем оспорюваного рішення з порушенням норм чинного законодавства, а також порушенням у зв`язку і цим прав та інтересів позивача, як користувача спірної земельної ділянки»;
- зазначаючи про порушення позивачем строків забудови земельної ділянки, суди не взяли до уваги доводи позивача про те, що більшу частину періоду оренди позивач був позбавлений можливості користування земельною ділянкою внаслідок самозахоплення територій третіми особами, а відповідач передав в оренду позивачу земельну ділянку з незаконно встановленими гаражами, які позивачу довелося зносити через отримання відповідних судових рішень, на що позивачем був витрачений значний період часу; посилання позивача на можливість перешкоджання відповідачем в забудові земельної ділянки, через не поновлення договору оренди земельної ділянки, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися з позовом у справі № 910/4300/17, у рішенні Господарського суду міста Києва за результатами розгляду справи були викладені висновки, що позивач надав до суду додаткові докази того, що ним проект будівництва не може бути затверджений до вирішення питання звільнення наданої в оренду земельної ділянки від самовільно встановлених конструкцій (гаражів), які вирішуються позивачем в судовому порядку;
- без належної оцінки доводів позивача про відсутність його вини та про наявність об`єктивних перешкод, які унеможливили завершення забудови (та дослідження наданих на підтвердження цього доказів), неможливо зробити обґрунтований висновок щодо дотримання або порушення позивачем принципу добросовісності, як в контексті дотримання ним взятих на себе за договором зобов`язань щодо здійснення забудови земельної ділянки, так і в контексті правильності визначення орендної плати, оскільки питання розміру орендної плати прямо залежить від факту порушення строків забудови земельної ділянки, а отже, і від вини/невинуватості орендаря у цьому порушенні. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 у справі № 910/1235/22 позов задоволено повністю:
- визнано поновленим договір оренди земельної ділянки площею 0,1928 га, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 4 у Шевченківському районі м. Києва, кадастровий номер 8000000000:91:168:0031, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 23 грудня 2004 р. за реєстровим № 1221 з договором про поновлення договору оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. за реєстровим № 1591 та угодою про поновлення договору оренди земельної ділянки, затвердженою рішенням господарського суду м. Києва від 25 квітня 2017 р., на той самий строк і на тих самих умовах;
- визнано укладеною між Київською міською радою (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, код 22883141) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 23-Б, код 32312494) додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки, в наступній редакції:
«Угода
про поновлення Договору оренди земельної ділянки
м. Київ,___________________________________________________________________

Київська міська рада (м. Київ, вул. Хрещатик, 36) - далі у тексті «Орендодавець», в особі Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, що діє на підставі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» (ідентифікаційний код 32312494, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 23-Б, зареєстроване Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією 03.02.2003 за № 1 072 120 0000 002149) - далі у тексті «Орендар», в особі директора Проценко Олександра Володимировича - з другої сторони, керуючись ст. 792 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі», уклали дану угоду (далі у тексті - Угода) про наступне:
1. Поновити на 5 (п`ять) років договір оренди земельної ділянки, укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Лаванда Плюс”, та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 30.12.2004 року за № 91-6-00385 (далі у тексті - Договір оренди).
2. Інші умови договору оренди залишаються без змін.
3. Дана угода є невід`ємною частиною договору оренди, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 30.12.2004 року за № 91-6-00385, і набуває чинності з дня її нотаріального посвідчення в установленому порядку.
4. Витрати, пов`язані з нотаріальним посвідченням цієї угоди, сплачує орендар.
5. Усі спори, пов`язані з виконанням умов цієї угоди, вирішуються в судовому порядку із застосуванням чинного законодавства України, при неможливості досудового врегулювання спорів, що виникають при виконанні умов цього договору.
6. Дана угода складена у трьох примірниках. Один примірник - для зберігання у орендаря, один - для орендодавця (знаходиться на зберіганні у Департаменті земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), один - для зберігання у нотаріуса.
Орендодавець
Київський міський голова _________________ В.Кличко

Орендар
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаванда
Плюс» (ідентифікаційний код 32312494, м. Київ,
вул. Генерала Наумова, 23-Б, зареєстроване 
Святошинською районною у місті Києві державною 
адміністрацією 03.02.2003 за № 1 072 120 0000 002149____________

При розгляді спору сторін по суті суд першої інстанції врахував, що питання застосування конкретної редакції Закону України «Про оренду землі», а саме статті 33 до спірних відносин було предметом вирішення у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 у цій справі, у п. 49 якої вказано про те, що застосуванню підлягає стаття 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою.
Досліджуючи обставини добросовісності поведінки орендаря у даному спорі, суд першої інстанції зазначив, що:
- з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Лаванда Плюс» отримало містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва лише в жовтні 2018 року (затверджені наказом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.10.2018 №1094), а отже до цього часу не могло здійснювати замовлення та розробку проектної документації щодо нового будівництва. При цьому саме Містобудівні умови та обмеження на проектування встановлювали обов`язок позивача отримувати висновки та погодження у відповідних органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади. ТОВ «Лаванда Плюс» надано позитивний експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом «Нове будівництво житлового будинку із вбудованими громадськими приміщеннями та підземним паркінгом за адресом м. Київ, Шевченківський район, вул. Обсерваторна, 4»;
- дослідженими судом доказами (завдання на проектування, містобудівні умов та технічні умов) не передбачались строки будівництва, а матеріали справи не містять доказів затвердження проектної документації на будівництво у порядку, передбаченому чинним законодавством та з врахуванням містобудівних умов, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити реальні строки будівництва об`єкта по вулиці Обсерваторній 4 у м. Києві, а відтак обов`язок орендаря завершити забудову земельної ділянки, що передбачений п. 8.4. договору оренди земельної ділянки, в редакції викладеної в договорі, не порушено;
- Київська міська рада вчиняла дії, які перешкоджали позивачеві в забудові земельної ділянки, а саме - через не поновлення договору оренди земельної ділянки, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися з позовом у справі №910/4300/17;
- також Київською міською радою було прийняте рішення №60/60 від 04.09.2014 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та товариство з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» від 30.12.2004 №91-6-00385», не погоджуючись з яким позивач звернувся до господарського суду з позовом у межах справи №910/26314/14, за результатами розгляду якої рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2015, що набрало законної сили 02.04.2015, визнано протиправними дії Київської міської ради, щодо прийняття вказаного рішення;
- у межах справи №910/26314/14 вирішувалось питання виконання позивачем умов п. 8.4. спірного договору оренди;
- суд враховує, що затвердженню проектної документації перешкоджали ті обставини, що більшу частину періоду оренди позивач був позбавлений можливості користування земельною ділянкою внаслідок самозахоплення територій третіми особами, а відповідач передав в оренду позивачу земельну ділянку з незаконно встановленими гаражами, які позивачу довелося зносити через отримання відповідних судових рішень, на що позивачем був витрачений значний період часу;
- ТОВ «Лаванда Плюс» було учасником, а саме відповідачем, у інших судових справах, що стосувались земельної ділянки по вулиці Обсерваторній №4 у м. Києві, що також утруднювало процес затвердження проектної документації та будівництва будинку;
- щодо порушення позивачем обов`язку, передбаченого п. 8.4. договору оренди земельної ділянки в частині визначення проектом будівництва кількості машино-місць у співвідношенні до кількості квартир, суд зазначив, що обставина невідповідності машино-місць в експертному висновку не доводить неможливості коригування проектної документації до її затвердження замовником. З таких самих підстав, суд відхилив і твердження відповідача про те, що проектом будівництва порушено Містобудівні умови та обмеження щодо умовної висоти будівлі, оскільки така висота може бути відкоригована до затвердження проекту будівництва;
- у зв`язку з тим, що ТОВ «Лаванда Плюс» не порушило строки забудови земельної ділянки, та здійснювало належну оплату орендних платежів, суд відхилив посилання відповідача на порушення підпунктів 4.2., 4.3., 4.13. договору оренди земельної і твердження відповідача про те, що позивач протиправно вказував відсоткову ставку орендної плати 4,5%, тоді як мав сплачувати орендну плату за відсотковою ставкою в подвійному розмірі;
- суд також відхилив посилання відповідача на завдання збитків територіальній громаді м. Києва у вигляді неотриманих коштів пайової участі, вказавши, що обов`язок сплати пайової участі виникає лише після укладення договору про пайову участь, розмір якої визначається лише після затвердження у встановленому законом порядку проекту будівництва (чого в даному випадку ще не зроблено).
З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції вказав, що ним не встановлено факту порушення ТОВ «Лаванда Плюс» ні умов підпунктів 4.2., 4.3., 4.13., ні підпункту 8.4. договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим, заперечення відповідача щодо втрати позивачем переважного право на поновлення договору оренди земельної ділянки не відповідають дійсності.
Зі змісту положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» та Порядку №241/2463 слідує, що відповідач у місячний строк повинен був розглянути надісланий позивачем (орендарем) лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки з проектом додаткової угоди, втім цього зроблено не було.
При цьому суд першої інстанції визнав неналежним та недопустимим доказом наданий відповідачем під час нового розгляду справи акт обстеження земельної ділянки від 23.01.2026 № ДК/8-АО/2026, що складений відповідно до Порядку №241/2463, щодо обставин, які підлягають доказування в межах розгляду даного спору, вказавши, що наданий акт містить посилання на витяг з протоколу №14/103 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 10.12.2019 №08/281-642к у відповідності до пункту 19.4.9 якого вирішено відмовити ТОВ «Лаванда Плюс» у поновленні на 5 років договору оренди земельної ділянки від 30.12.2004 №91-6-00385 площею 0,1928 га на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва. Втім, за допомогою відкритих даних на офіційному веб-сайті Київської міської ради (КМДА) не можливо знайти протокол №14/103 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 10.12.2019 №08/281-642к (або відповідного рішення щодо розгляду даного питання), та до матеріалів справи витяг з такого протоколу не долучено.
Також, суд першої інстанції зазначив, що у відкритому доступі, а саме в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з 22.10.2020, тобто під час наявності у позивача права користування земельною ділянкою на підставі договору оренди, було внесено запис про реєстрацію за позивачем права власності на нежитлові будівлю площею 100,3 квадратних метри за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 4, про що не міг не знати відповідач, оскільки дані такого реєстру вважаються відкритими та достовірними. 
За таких обставин, суд першої інстанції, врахувавши належне виконання позивачем своїх обов`язків за спірним договором оренди, повідомлення орендодавця в установлені строки про свій намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, із наданням проекту додаткової угоди про поновлення договору, а також відсутність заперечень відповідача протягом одного місяця на таке поновлення, визнав доводи позивача про необхідність поновлення договору оренди земельної ділянки правомірними та обґрунтованими.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Київська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить:
- постановити рішення про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 у справі № 910/1235/22; 
- ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 76-79 ГПК України), у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 ГПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про відмову у задоволення позову повністю.
У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що:
- позивач набув законне право на знесення самочинно встановлених/збудованих гаражів вже протягом 2012-2013 років (за виключенням справи № 2610/11643/2012, у якій ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2018 частково задоволена заява позивача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та про видачу дубліката виконавчого листа, а саме: поновлений пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа в справі № 2610/11643/2012), проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання судових рішень у цих справах, як не містять належних та допустимих доказів забудови земельної ділянки принаймні з дати отримання містобудівних умов та обмежень, затверджених наказом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.10.2018 № 1094;
- матеріали справи не містять належних та допустимих доказів існування вагомих та непереборних обставин, які унеможливлюють не тільки затвердження проектної документації на будівництво, але й введення в експлуатацію об`єкту будівництва, щонайменше з жовтня 2018 року;
- позивач послідовно з червня 2019 року реалізує протиправний намір здійснити будівництво об`єкта будівництва з порушенням отриманих у жовтні 2018 містобудівних умов та обмежень, що не може свідчити про добросовісну поведінки орендаря;
- як надісланий позивачем проєкт додаткової угоди до договору оренди земельних ділянок, так і позовні вимоги не відповідають вимогам абзацу третього розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі», а відтак поновлення договору оренди землі за таких обставин неможливе;
- поновлення укладеного між сторонами договору має здійснюватися за правилами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент його укладення, тобто станом на 23.12.2004.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2026 справа № 910/1235/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Спаських Н.М., Горбасенко П.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2026:
- апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 у справі № 910/1235/22 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 ГПК України;
- надано Київській міській раді строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів сплати судового збору в сумі 5 954,40 грн..;
- попереджено Київську міську раду, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дана апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню скаржнику.
Зазначену ухвалу скаржнику доставлено до електронного кабінету 01.06.2026 о 16 год. 30 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, яка міститься в матеріалах справи.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржник 01.06.2026 подав заяву про усунення недоліків, в додатках до вказаної заява міститься платіжна інструкція № 915 від 29.05.2026 про сплату 5 954,40 грн., в призначенні платежу вказано: «Судовий збір, за позовом ТОВ «Лаванда Плюс» на рішення від 13.04.2026 у справі № 910/1235/22, ПАГС».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2026 відрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 у справі № 910/1235/22, ухвалено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 910/1235/22 призначити до розгляду на 07.07.2026 об 11:00 год., витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1235/22.
11.06.2026 матеріали цієї справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
19.06.2026 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пославшись на те, що: 
- Верховний Суд у постанові від 21.02.2024 у справі № 910/1235/22 уже визначив, що положення абзацу четвертого розділу «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» до спірних правовідносин не застосовуються. Тому повторне посилання Київської міської ради на ці положення в апеляційній скарзі не є новим правовим аргументом, а є фактичною спробою переоцінити вже вирішене Верховним Судом питання;
- Київська міська рада не виконала передбаченого Законом України «Про оренду землі» активного обов`язку щодо належного розгляду листа-повідомлення орендаря та добросовісного врегулювання питання правовідносин з орендарем;
- Київська міська рада не довела, що станом на момент звернення ТОВ «Лаванда Плюс» із листом-повідомленням існували належні та достатні підстави для відмови у продовженні орендних правовідносин;
- позивач не ухилявся від взаємодії з орендодавцем, а навпаки – реагував на запит Департаменту земельних ресурсів та надавав документи, які Київська міська рада вважала необхідними для подальшого розгляду питання, надання позивачем додаткових документів підтверджує його добросовісну поведінку та реальний намір продовжити орендні правовідносини і використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення;
- після отримання від позивача додаткових документів відповідач не прийняв жодного передбаченого законом рішення:ані про поновлення договору, ані про відмову у поновленні договору, ані про необхідність узгодження конкретних істотних умов, а також не запропонував позивачу іншої редакції договору, іншого строку оренди, іншого розміру орендної плати або будь-яких інших істотних умов, які, на його думку, мали б бути узгоджені сторонами. Отже, своєю бездіяльністю відповідач безпідставно позбавив позивача як добросовісного користувача права на продовження договору оренди;
- Київська міська рада в апеляційній скарзі не надала жодного належного доказу існування затвердженої проєктної документації, яка встановлювала б конкретний строк завершення будівництва, та не довела факту порушення такого строку;
- процес розроблення та затвердження проєктної документації об`єктивно залежав не лише від дій позивача, а й від проходження передбачених законодавством процедур, у тому числі процедур, пов`язаних з охороною культурної спадщини. Київська міська рада не спростувала цих обставин та не довела, що позивач мав юридичну й фактичну можливість завершити забудову раніше, ніж були отримані необхідні вихідні дані та пройдені відповідні процедури;
- доводи Київської міської ради про нібито тривале та безпідставне невиконання позивачем умов договору не враховують реальної історії правовідносин сторін, судових спорів, незаконного рішення Київської міської ради про розірвання договору та об`єктивних перешкод, які впливали на можливість забудови земельної ділянки;
- станом на момент розгляду справи № 910/1235/22 проєктну документацію на будівництво затверджено не було, а відтак твердження Київської міської ради про порушення пункту 8.4 договору оренди щодо невідповідності кількості машиномісць є передчасними. Фактично Київська міська рада ототожнює незатверджені проєктні матеріали з остаточним проєктом будівництва. Такий підхід суперечить як нормам містобудівного законодавства, так і фактичним обставинам справи;
- доводи Київської міської ради про формальні недоліки проекту додаткової угоди не можуть бути підставою для відмови у захисті права позивача, оскільки Київська міська рада у встановлений законом строк не вчинила жодних дій для узгодження істотних умов договору, не запропонувала іншої редакції договору та не прийняла мотивованого рішення про відмову.
Станом на 07.07.2026 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.
Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

Рішенням Київської міської ради №339-5/1549 від 24.06.2004 передано ТОВ «Лаванда Плюс» в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,19 га для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови.
23.12.2004 між ТОВ «Лаванда плюс» (надалі - орендар, позивач) та Київською міською радою (надалі – орендодавець, відповідач, КМР) укладено договір оренди земельної ділянки (надалі – Договір) (а.с. 8-14 т. 1), відповідно до якого орендар передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку з наступними характеристиками:
місце розташування - вул. Обсерваторна, 4 у Шевченківському районі м. Києва;
розмір – 0,1928 га;
цільове призначення - будівництва багатоповерхового житлового будинку;
кадастровий номер - 8000000000:91:168:0031.
Договір укладено строком на п`ять років. 
Даний Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 23.12.2004 за №1221 в реєстрі правочинів та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 30.12.2004 за №91-6-00385 у книзі записів державної реєстрації договорів.
Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 30.12.2004 (а.с. 16 т. 1) орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку площею 0,1928 га за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 4, кадастровий номер 8000000000:91:168:0031.
У подальшому, Договір двічі поновлювався шляхом укладення між сторонами відповідних додаткових угод та прийняття судового рішення.
Так, Рішенням Київської міської ради № 663/1719 від 18.06.2009 поновлено на 7 років з 31.12.2009 договір оренди земельної ділянки на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва від 30.12.2004 № 91-6-00385.
16.12.2011 між ТОВ «Лаванда плюс» та Київською міською радою укладено Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с. 17-20 т. 1), згідно з яким Договір поновлено до 31.12.2016 (сім років з 31.12.2009), а також відповідно до умов договору внесені зміни щодо розміру річної орендної плати (п. 2.2 договору та п. 4) та відповідальності за порушення термінів забудови (п. 4) та інші умови (п. 8). Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про що зроблено запис від 05.01.2012 за № 91-6-00950 у книзі записів державної реєстрації договорів.
У подальшому, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 у справі 910/4300/17 (а.с. 21-30 т. 1), яке набрало законної сили, позов ТОВ «Лаванда Плюс» задоволено частково, визнано поновленим договір оренди земельної ділянки з договором про поновлення договору оренди земельної ділянки від 16.12.2011, на той самий строк і на тих самих умовах, а також визнано укладеною Угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки у відповідній редакції.
Таким чином, з урахуванням вищевказаного та враховуючи вказані юридичні факти та рішення суду, термін дії Договору (з урахуванням додаткової угоди та рішення суду про визнання укладеної угоди про поновлення дії договору) закінчувався 31.12.2021.
За три місяці до закінчення дії Договору, 30.09.2021 ТОВ «Лаванда Плюс» звернулося до Київської міської ради з листом-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с. 33-34 т. 1) (вхідний номер реєстрації Департаментом земельних ресурсів № 501705622 від 30.09.2021). 
До листа-повідомлення додано разом з іншими документами, в тому числі, і проект додаткової угоди про поновлення Договору, підписаний з боку позивача (а.с. 37 т. 1).
Листом №05716-29027 від 25.10.2021 (а.с. 74 т. 1) Київська міська рада в особі Департаменту земельних ресурсів повідомила ТОВ «Лаванда Плюс» про те, що за результатами розгляду листів-повідомлень позивача та для підготовки відповідного проекту рішення, товариству необхідно надати інформацію та/або документи, що підтверджують наміри товариства щодо забудови багатоповерхового житлового будинку (наявність проектних та дозвільних документів на будівництво)
У відповідь на вказаний лист, ТОВ «Лаванда Плюс» 12.11.2021 надало запитувану дозвільну документацію на будівництво та проект будівництва житлового будинку (лист №12/11-1 від 12.11.2021 (а.с. 75-78 т. 1), зокрема копії декларації про початок виконання підготовчих робіт, Містобудівних умов та обмежень для проектування будівництва та проекту Том 1 – загальна пояснювальна записка «нового будівництва житлового будинку із вбудованими громадським приміщенням та підземним паркінгом за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 4».
Позивач зазначає, що що відповідач не надав йому відповіді про результати розгляду його клопотання про поновлення договору оренди земельної ділянки, як і заперечень щодо укладення угоди про поновлення цього договору у запропонованій позивачем редакції, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом у порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі» (надалі – Закон про оренду землі).
Правові позиції сторін детально викладені вище.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи (частина 5 статті 310 ГПК України).
Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (частина 1 статті 316 ГПК України).
Як вірно вказано судом першої інстанції, враховуючи вказівки Верховного Суду, викладені в постанові від 02.12.2025 у цій справі, господарський суд при новому розгляді справи повинен відповісти на ключове питання: «чи довів позивач наявність усієї сукупності встановлених законом передумов, які дають право на судовий захист права на поновлення договору оренди в судовому порядку, зокрема, чи дотримано позивачем умов п. 4.2., 4.3., 4.13.,8.4. договору оренди земельної ділянки)», а для надання відповіді на вказане питання суду за наявними матеріалами справи необхідно встановити належне чи неналежне виконання позивачем, умов договору, а саме: визначених умов використання земельної ділянки, дотримання строків її забудови, належного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку.

У апеляційній скарзі відповідач, серед іншого, зазначив про те, що поновлення укладеного між сторонами договору має здійснюватися за правилами ст. 33 Закон про оренду землі у редакції, чинній на момент його укладення, тобто станом на 23.12.2004.
Водночас, питання застосування конкретної редакції Закон про оренду землі, а саме статті 33 до спірних відносин було предметом вирішення у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 у цій справі.
Так, згідно пункту 49 постанови Верховного Суду від 21.02.2024 у цій справі: «Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України «Про оренду землі». Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону про оренду в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять».
На час виникнення спірних правовідносин з укладення Договору на новий строк (вересень 2021 року), закінчення строку договору оренди землі у грудні 2021 року, а також звернення позивача з позовом до суду (28.01.2022) діяла нова редакція Закону про оренду землі із внесеними змінами згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (надалі – Закон №340-IX), яка і підлягає застосуванню.
За частинами 1-5 статті 33 Закону про оренду землі (тут та надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та звернення з позовом у цій справі), після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 ЗК України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина 9 цієї ж статті).
Процедура поновлення договорів оренди земельних ділянок комунальної власності територіальної громади міста Києва (на момент подачі товариством листа-повідомлення про поновлення договору оренди) регулювалась також розділом 9 Порядку прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого Київської міської ради №241/2463 від 20.04.2017 (далі – Порядок №241/2463).
Згідно п. 9.4.-9.9. Порядку №241/2463 приймальня Київради з земельних питань у день реєстрації листа-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки або протягом наступного робочого дня вносить відповідну інформацію до ПК «Кадастр» та передає цей лист-повідомлення з доданими до нього документами, сформованими у кадастрову справу, до Департаменту земельних ресурсів. У десятиденний термін Департамент земельних ресурсів розглядає лист-повідомлення щодо поновлення договору оренди земельної ділянки та готує проект рішення Київської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки або відмову у поновленні договору та пояснювальну записку до нього, крім випадків, встановлених п. 9.11. цього Порядку. Рішення Київської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки або відмову у поновленні договору розглядається в порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради. Рішення Київської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки або про відмову в його поновленні видається у порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради, орендарю або уповноваженому ним представнику, а засвідчені копії рішення Київської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки надсилаються до Департаменту земельних ресурсів та Департаменту містобудування та архітектури і територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у місті Києві. Разом з копією рішення Київської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки до Департаменту земельних ресурсів передається відповідна кадастрова справа. Після прийняття Київською міською радою рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки Департамент земельних ресурсів повідомляє орендаря про необхідність підписання додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки. Додаткова угода про поновлення договору оренди земельної ділянки відповідно до рішення Київської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки готується Департаментом земельних ресурсів у термін, що не перевищує 14 днів, та погоджується з орендарем.
У п. 57 постанови Верховного Суду від 21.02.2024 у цій справі зазначено, що стаття 33 Закону про оренду землі (як у попередній, так і у чинній редакції) встановлює алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та передбачає певні правові запобіжники для захисту орендаря від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.
При цьому, направляючи справу №910/1235/22 вдруге на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 02.12.2025, зазначив наступне:
«Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. 
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. 
Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. 
У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору. 
Якщо ж власник такого рішення не прийняв, то за змістом статті 3 ЦК України та статті 33 Закону про оренду землі орган державної влади чи місцевого самоврядування власник зобов`язаний провести з орендарем добросовісні переговори, тобто добросовісно спробувати досягти домовленостей з орендарем: запропонувати, наприклад, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди тощо. 
Адже орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк. 
Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.
Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря; водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. Інакше передбачене частиною дев`ятою статті 33 Закону про оренду землі право орендаря оскаржити відмову, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі матиме лише декларативний характер та не призведе до відновлення порушеного права. 
Такий висновок відповідає правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у справах №313/350/16-ц, №159/5756/18, №903/1030/19, №594/376/17-ц щодо розгляду справ за позовами орендарів про поновлення договорів оренди земельних ділянок; та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у справі №910/5179/20 і об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі №3190/34/17 щодо застосування принципу добросовісності при розгляді судами справ.
При цьому Верховний Суд виходить з того, що вказівка на проект правочину щодо продовження орендних правовідносин як на додаткову угоду чи на додатковий договір не впливає на суть наявного волевиявлення орендаря на продовження орендних правовідносин.
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21.»

Згідно з п. 8.4. Договору орендар зобов`язаний, зокрема, приступити до використання земельної ділянки в строк, встановлений договором, після підписання договору та акту приймання-передачі земельної ділянки та державної реєстрації договору; завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку; використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення; своєчасно вносити орендну плату; проектом будівництва житлового будинку передбачити місця постійного зберігання автотранспорту (крім відкритих автостоянок) у кількості, не меншій за кількість квартир у цьому будинку.
Досліджуючи обставини добросовісності поведінки орендаря у даному спорі, зокрема, щодо дотримання строків будівництва, суд першої інстанції цілком вірно зазначив, що у відповідності до п. 8.4. Договору строки завершення забудови земельної ділянки повинні бути встановлені проектною документацією на будівництво, що затверджена в установленому законом порядку.
Позивач, у відповіді на відзив, що надійшла до суду 12.04.2024 (а.с. 183-186 т. 3) зазначав про відсутність затвердженої в установленому законом порядку проектної документації.
Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (частина 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).
Проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником (частина 1 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
При цьому, згідно частини 6 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, а також відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» проектна документація на будівництво об`єктів, розроблена відповідно до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не підлягає погодженню з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами охорони культурної спадщини, державної санітарно-епідеміологічної служби і природоохоронними органами.
Втім, суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів (частина 2 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Отже, з вище зазначеного вбачається, що технічна документація повинна відповідати містобудівним умовам та обмеженням та бути затверджена замовником.
З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва лише в жовтні 2018 року (затверджені наказом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.10.2018 №1094) (а.с. 81-88 т. 1), а отже до того часу не міг здійснювати замовлення та розробку проектної документації щодо нового будівництва.
Згідно п. 5 затверджених та отриманих містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва необхідно:
«Ділянка проектування знаходиться в межах історичного центру міста, історичного ареалі міста Києва, в зоні регулювання забудови І категорії, в охоронні археологічній зоні, згідно з рішеннями виконкому Київської міської ради народних депутатів від 10.10.1988 №976, 16.07.1979 №920, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17.05.2002 №979, рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804.
На суміжній земельній ділянці на вул. Воровського 14-А знаходиться флігель житловий, в якому на початку ХХ ст. мешкав Сушицький Ф. П., професор, філолог, ректор Українського державного університету – щойно виявлений об`єкт культурної спадщини (архітектури та містобудування), згідно наказу Головного управління охорони культурної спадщини від 25.06.2011 №10/38-11…
Отримати висновок щодо проектної документації, наданої на розгляд до відповідних спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини в установленому законодавством порядку (Закон України «Про охорону культурної спадщини»).
Дозвіл на виконання робіт отримати згідно законодавства в разі необхідності (Закони України «Про охорону культурної спадщини» «Про охорону археологічної спадщини»).
Проектну документацію розглянути на засіданні Консультативної ради з пам`яткоохоронних питань Департаменту охорони культурної спадщини та науково-методичної Ради Міністерства культури України з урахуванням зауважень та пропозицій протоколів ради при доопрацюванні проектної документації.»
Отже, саме Містобудівні умови та обмеження на проектування встановлювали обов`язок позивача отримувати висновки та погодження у відповідних органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади.
Позивачем надано позитивний експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом «Нове будівництво житлового будинку із вбудованими громадськими приміщеннями та підземним паркінгом за адресом м. Київ, Шевченківський район, вул. Обсерваторна, 4» (а.с. 89-92 т. 1), згідно додатку до якого (а.с. 93-97 т. 1) вбачається, що вихідними даними є наступні документи, що долучені також до матеріалів даної справи:
- Завдання на проектування, затверджене Замовником;
- Містобудівні умови та обмеження для проектування об?єкта будівництва затверджені Наказом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради від 25.10.2018 p. №1094;
- Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки від 16.12.2011 р. посвідчений Дем?яненко Т. М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу;
- Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.04.2018 р., кадастровий номер 8000000000:91:168:0031;
- Технічні умови на водопостачання об`єкта №13373 від 04.04.2018 р. видані ПрАТ «Київводоканал»;
- Технічні умови на приєднання до газорозподільної системи від 15.03.2018 р. видані ПАТ «КИЇВГАЗ»;
- Технічні умови на каналізування об`єкта №13333 від 04.04.2018 р. видані ПрАТ «Київводоканал»;
- Технічні умови на підключення до мережі дощової каналізації та влаштування автопід?їзду видані КК «Київавтодор»;
- Технічні умови №019/9/58938 від 2018 р. на підключення об`єкта до теплових мереж видані ПАТ «Київенерго»;
- Технічні умови нестандартного приєднання до електричних мереж електроустановок від 18.08. 2014 р. №HIT-928-14/15830 видані ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»;
- Технічні умови на радіофікацію об`єкта №08-09 від 01.03.2018 р. видані ПАТ «Укртелеком» Київської міської філії;
- Технічні умови на телефонізацію об`єкта №04-7/534 від 09.03.2018 р. видані ДАТ «Укртелеком» Київської міської філії.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, дослідженими доказами (завдання на проектування, містобудівні умов та технічні умов) не передбачались строки будівництва, а матеріали справи не містять доказів затвердження проектної документації на будівництво у порядку, передбаченому чинним законодавством та з врахуванням містобудівних умов, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити реальні строки будівництва об`єкта по вулиці Обсерваторній 4 у м. Києві.
За таких обставин, суд першої інстанції цілком вірно виснував, що, передбачений п. 8.4. договору, обов`язок орендаря завершити забудову земельної ділянки, не порушено.
При цьому суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що Київська міська рада вчиняла дії, які перешкоджали позивачеві в забудові земельної ділянки, а саме - через не поновлення договору оренди земельної ділянки, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися з позовом у справі №910/4300/17.
У рішенні Господарського суду міста Києва за результатами розгляду справи №910/4300/17 викладені висновки, що позивач надав до суду додаткові докази того, що ним проект будівництва не може бути затверджений до вирішення питання звільнення наданої в оренду земельної ділянки від самовільно встановлених конструкцій (гаражів), які вирішуються позивачем в судовому порядку.
Також слід врахувати, що Київською міською радою було прийняте рішення №60/60 від 04.09.2014 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та товариство з обмеженою відповідальністю «Лаванда Плюс» від 30.12.2004 №91-6-00385» (а.с. 198-199 т. 1).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Київської міської ради № 60/60, ТОВ «Лаванда Плюс» звернулось до господарського суду з позовом у межах справи №910/26314/14, за результатами розгляду якої рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2015, що набрало законної сили 02.04.2015, визнано протиправними дії Київської міської ради, щодо прийняття рішення Київської міської ради ІІ сесії VІІ скликання №60/60 від 14.09.2014р. «Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ «Лаванда Плюс» від 23 грудня 2004 року №91-6-00385, а рішення Київської міської ради скасовано.
У межах справи №910/26314/14 вирішувалось питання виконання позивачем умов п. 8.4. спірного договору оренди. 
Так, Вищий господарський суд України у постанові від 11.06.2015 у справі № 910/26314/14 зазначив: 
«Дослідивши обставини справи, суди обох інстанцій установили, що умовами укладеного між сторонами Договору оренди земельної ділянки у пункті 8.4. Договору, строки завершення орендарем забудови земельної ділянки визначаються проектною документацією на будівництво, яка має бути затверджена в установленому порядку. Між тим, судами установлено, що проектна документація щодо здійснення забудови спірної земельної ділянки на час розгляду справи перебуває на затвердженні, тривале виготовлення проектної документації не залежало від волі позивача, в його діях відсутня вина у порушенні зобов`язання щодо строку забудови земельної ділянки. Відтак, установивши відсутність факту використання позивачем орендованої земельної ділянки не за цільовим призначенням та відсутність інших порушень умов Договору, які визначені законом та Договором підставою для його розірвання, у тому числі і передбачених проектною документацією строків завершення забудови земельної ділянки, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про прийняття відповідачем оспорюваного рішення з порушенням норм чинного законодавства, а також порушенням у зв`язку і цим прав та інтересів позивача, як користувача спірної земельної ділянки».
Верховний Суд у постанові від 02.12.2025 у цій справі з приводу врахування висновків судів в інших справах між тими ж сторонами (тобто справ №910/26314/14 та №910/4300/17) зазначив наступне: 
«Колегія суддів приймає до уваги, що правові висновки, зроблені судом, не є обставинами, встановленими рішенням суду в іншій справі, а відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
Разом з тим, надання оцінки певним обставинам під час розгляду справи №910/1235/22, які оцінювались при розгляді інших справ, ставить під сумнів правильність та однозначність зроблених судами висновків у відповідних попередніх судових рішеннях. Вказане не означає, що суд мусить їх безальтернативно покладати в основу свого рішення за аналогічним позовом між тими ж самими сторонами. Однак, з огляду на те, що такі судові рішення (у інших справах) набрали законної сили і є обов`язковими для виконання, у зв`язку з чим правильність зроблених у них висновків презюмується, суд не може надавати протилежну оцінку таким обставинам у справі не навівши підстав для неврахування висновків, зроблених за результатами дослідження обставин у інших справах.
Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. В свою чергу, неврахування висновків судів в інших справах піддає сумніву їх правильність та стабільність (як висновків судів у раніше розглядуваних справах так і самих судових актів, які набрали законної сили), у зв`язку з чим відповідна протилежна оцінка обставин повинна бути тією мірою обґрунтована, в якій вона б не ставила під сумнів висновків, зроблених у інших справах, за позовами між відповідними учасниками справи.»
Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, слід врахувати, що затвердженню проектної документації перешкоджали ті обставини, що більшу частину періоду оренди позивач був позбавлений можливості користування земельною ділянкою внаслідок самозахоплення територій третіми особами, а відповідач передав в оренду позивачу земельну ділянку з незаконно встановленими гаражами, які позивачу довелося зносити через отримання відповідних судових рішень, на що позивачем був витрачений значний період часу.
Зокрема, в касаційній скарзі від 30.07.2025 у цій справі (а.с. 1-10 т. 5) позивач зазначав, що для звільнення земельної ділянки від незаконно встановлених гаражів позивачем були подані судові позови та отримані судові рішення в рамках наступних судових справ:№№ 2610/11632/2012 (рішення Шевченківського районного суду від 05.12.2012), 2610/11638/2012 (рішення Шевченківського районного суду від 18.01.2013), 2610/11643/2012 (рішення Шевченківського районного суду від 05.12.2012), 2610/11631/2012 (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2012 про затвердження мирової угоди), 2610/15235/2012 (рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2012), 2610/11648/2012 (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2013 про затвердження мирової угоди), 2610/11649/2012 (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2012 про затвердження мирової угоди), 2610/11641/2012 (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2012 про затвердження мирової угоди), 2610/11640/2012 (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2012 про закриття провадження у справі, у зв`язку із смертю відповідача – фізичної особи та відсутністю правонаступництва).
Кожна із зазначених вище судових справ – це окремий випадок наявності самовільно побудованого гаражу на земельній ділянці. Подача позову по кожній справі була пов`язана діями по встановленню особи, яка фактично користувалася самовільно побудованим гаражем, поданням позову до суду та виконанням судового рішення. Виконання судових рішень по знесенню гаражів також потребувало певного часу.
Також суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Лаванда Плюс» було учасником, а саме відповідачем, у інших судових справах, що стосувались земельної ділянки по вулиці Обсерваторній №4 у м. Києві, що також утруднювало процес затвердження проектної документації та будівництва будинку, а саме справа №761/30484/16-а, в якій постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11.2017 відмовлено у задоволенні позову про скасування розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 21.07.2005 року за №1349 «Про знесення гаражів в садибах будинків №4 по вул. Обсерваторній», що залишена без змін постановою апеляційного суду від 07.02.2018; справа № 761/20711/19, в якій рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2020 відмовлено у задоволенні позову фізичної особи до ТОВ «Лаванда Плюс» про відшкодування шкоди внаслідок знесення гаражу; справа №761/28654/18, в якій рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2019 відмовлено у задоволенні позову фізичної особи до ТОВ «Лаванда Плюс» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою на якій розташований гараж.
В касаційні скарзі від 30.07.2025 позивач посилався на наявність також рішень у наступних судових справах №2610/6413/2012, №2610/14289/2012, №2610/11610/2012, що нібито стосувались питання звільнення земельної ділянки від незаконно встановлених гаражів. Втім, такі доводи не знайшли свого підтвердження під час нового розгляду справи, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні копії судових рішень у таких справах, а за результатами пошукового запиту в ЄДРСР судом встановлено, що рішення у таких справах або не стосувалось питання звільнення земельної ділянки від незаконно встановлених гаражів взагалі (зокрема, судове рішення у справі №2610/6413/2012 стосується спору між фізичними особами щодо стягнення заборгованості у правовідносинах позики, а судове рішення у справі №2610/14289/2012 стосується спору між фізичними особами щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням), або рішення на користь позивача у таких справах відсутнє (зокрема, у справі №2610/11610/2012 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у відкритті провадження про звільнення земельної ділянки від незаконно встановленої споруди).

В свою чергу те, що у матеріалах справи відсутні докази виконання судових рішень у цих справах не може свідчити про те, що позивачем тне вчинялись дії для виконання таких рішень.
Слід окремо зауважити на тому, що викладеними вище обставинами підтверджено, що у період до 2019 року позивач був учасником судових спорів, які стосувались спірної земельної ділянки.
В свою чергу перебування на розгляді в судах справ, пов`язаних зі спірною земельною ділянкою, хоча і не позбавляє позивача права оренди, проте ставить під сумнів доцільність виконання своїх зобов`язань за Договором, оскільки вирішення спорів не на користь позивача, за умови забудови ним земельної ділянки, матиме значні негативні майнові наслідки для останнього, пов`язані як з втратою фактично витрачених на таке будівництво коштів, так і з необхідністю приведення земельної ділянки у стан, у якому така земельна ділянка була позивачу передана (для її повернення). 

Що ж до порушення позивачем обов`язку, передбаченого п. 8.4. договору оренди земельної ділянки в частині визначення проектом будівництва кількості машино-місць у співвідношенні до кількості квартир, слід зазначити наступне.
ТОВ «Лаванда Плюс» надано експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом «Нове будівництво житлового будинку із вбудованими громадськими приміщеннями та підземним паркінгом за адресом м. Київ, Шевченківський район, вул. Обсерваторна, 4», в складі якого містяться техніко-економічні показники майбутнього об`єкту нерухомості - житлового будинку, де запроектовано кількість квартир - 111, кількість машино-місць - 53 та кількість машино-місць на відкритих стоянках – 6.
Тобто ТОВ «Лаванда Плюс» передбачено лише 59 машино-місць при запроектованих 111 квартирах.
Втім, як вірно вказано судом першої інстанції, обставина невідповідності машино-місць в експертному висновку не доводить неможливості коригування проектної документації до її затвердження замовником.
У будь-якому разі, станом на момент розгляду справи №910/1235/22 проектну документацію на будівництво (проект будівництва) затверджено не було, а відтак, твердження відповідача про порушення позивачем п. 8.4. договору оренди земельної ділянки щодо невідповідності кількості машино-місяць у проекті будівництва є передчасними.
З таких самих підстав, суд першої інстанції правомірно відхилив твердження відповідача про те, що проектом будівництва порушено Містобудівні умови та обмеження щодо умовної висоти будівлі, вказавши, що висота може бути відкоригована до затвердження проекту будівництва.

Щодо стверджуваного відповідачем порушення позивачем підпунктів 4.2., 4.3., 4.13. договору оренди земельної ділянки, слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 4.3., 4.13. договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 16.12.2011 у випадку порушення термінів забудови земельної ділянки, що визначені п. 8.4. договору, орендна плата встановлюється у двократному розмірі, що визначений у п. 4.2. договору, але не більше дванадцять відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. За порушення орендарем п. 8.4. договору щодо термінів забудови земельної ділянки, останній зобов`язаний сплатити подвійну ставку орендної плати, визначеної у п. 4.2. цього договору, але не більше дванадцяти відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за кожен день з моменту виявлення порушень до моменту його усунення. Контроль за виконанням умов договору та виявлення порушень здійснюється Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської держаної адміністрації) в межах компетенції.
Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем умов договору в частині сплати орендних платежів, на підтвердження чого надано довідку Головного управління ДПС у м. Києві від 11.08.2021 № 77577/6/26-15-13-01-16 (а.с. 43 т. 1) про відсутність заборгованості по орендній платі станом на 09.08.2021 та платіжні доручення: від 25.01.2021 № 132 на суму 31 449,66 грн., від 22.02.2021 № 137 на суму 31 449,63 грн., від 25.03.2021 № 140 на суму 31 449,63 грн., від 19.04.2021 № 153 на суму 31 449,63 грн., від 24.05.2021 № 158 на суму 31 449,63 грн., від 17.06.2021 № 167 на суму 31 449,63 грн., від 16.07.2021 № 174 на суму 31 449,63 грн., від 16.08.2021 № 182 на суму 31 449,63 грн., від 17.09.2021 № 187 на суму 31 449,63 грн., від 18.10.2021 № 195 на суму 31 449,63 грн., від 29.11.2021 № 200 на суму 31 449,63 грн., від 15.12.2021 № 208 на суму 31 449,63 грн. (а.с. 142-153 т. 1)
З огляду на те, що, як встановлено вище, ТОВ «Лаванда Плюс» не порушило строки забудови земельної ділянки, та здійснювало належну оплату орендних платежів, суд першої інстанції цілком вірно відхилив посилання відповідача на порушення підпунктів 4.2., 4.3., 4.13. договору оренди земельної і твердження відповідача про те, що позивач протиправно вказував відсоткову ставку орендної плати 4,5%, тоді як мав сплачувати орендну плату за відсотковою ставкою в подвійному розмірі.
Також судом першої інстанції вказано, що відповідач не зміг пояснити суду, з якої саме дати, у позивача виник обов`язок застосування подвійної відсоткової ставки орендної плати (тобто у розмірі 9%), оскільки відповідачем в особі Департаменту земельних ресурсів не встановлювався момент вчинення порушення, і контроль за виконанням умов договору покладався саме на цей департамент відповідно до його повноважень.
Разом з тим, районний податковий орган за місцем розташування земельної ділянки та ніші податкові органи не встановлювали, що позивачем орендна плата по договору сплачувалась в неналежному розмірі чи з порушенням строків.

Суд першої інстанції також цілком вірно відхилив посилання відповідача на завдання збитків територіальній громаді м. Києва у вигляді неотриманих коштів пайової участі, вказавши на таке.
Згідно з п. 8.4 договору орендар зобов`язаний вирішити питання пайової участі відповідно до вищевказаного рішення Київської міської ради № 271/431 від 27.02.2003, яке втратило чинність з 01.09.2008 на підставі рішення Київської міської ради № 3/4475 від 17.01.2008.
Разом з цим, відповідно до порядку сплати внеску на пайову участь, встановленого рішенням Київської міської ради № 3/4475 від 17.01.2008, питання пайової участі інвестора (забудовника) вирішується на підставі договору на сплату пайової участі, який укладається на підставі затвердженого у встановленому порядку проекту будівництва з техніко-економічними показниками. Отже, обов`язок сплати пайової участі виникає лише після укладення договору про пайову участь, розмір якої визначається лише після затвердження у встановленому законом порядку проекту будівництва (чого в даному випадку ще не зроблено).
За таких обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов висновку, що ним не встановлено факту порушення ТОВ «Лаванда Плюс» ані умов підпунктів 4.2., 4.3., 4.13., ані підпункту 8.4. договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим, заперечення відповідача щодо втрати позивачем переважного право на поновлення договору оренди земельної ділянки не відповідають дійсності.

В свою чергу, матеріалами справи підтверджено наступне.
Дотримуючись положень частини 1-5 Закону оренду про оренду землі, 30.09.2021 позивач направив орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки, додавши проект додаткової угоди.
Листом від 25.10.2021 № 05716-29027 відповідач повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів, які підтверджують наміри позивача щодо забудови багатоповерхового житлового будинку (проектні та дозвільні документи на будівництво).
У відповідь на позивач направив лист від 12.11.2021 до якого долучив додаткові документи (копія декларації про початок виконання підготовчих робіт, копія містобудівних умов та обмежень для проектування будівництва, копія проекту 1 Загальна пояснювальна записка 20/11/2018-ПЗ «Нового будівництва житлового будинку із вбудованим громадським приміщенням та підземним паркінгом за адресою: вул. Обсерваторна, 4 у Шевченківському районі м. Києва»).
Зі змісту положень статті 33 Закону про оренду землі та Порядку №241/2463 слідує, що відповідач у місячний строк повинен був розглянути надісланий позивачем (орендарем) лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки з проектом додаткової угоди, втім цього зроблено не було.
Зокрема, всупереч вимог статті 74 ГПК України суду не надано доказів розгляду відповідачем протягом одного місяця листа позивача про поновлення договору та прийняття з цього приводу рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки або ж відмову у поновленні цього договору.
При цьому суд першої інстанції цілком вірно визнав неналежним та недопустимим доказом наданий відповідачем під час нового розгляду справи акт обстеження земельної ділянки від 23.01.2026 № ДК/8-АО/2026 (а.с. 152-154 т. 5), що складений відповідно до Порядку №241/2463, щодо обставин, які підлягають доказування в межах розгляду даного спору, вказавши на наступне.
Наданий акт містить посилання на витяг з протоколу №14/103 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 10.12.2019 №08/281-642к у відповідності до пункту 19.4.9 якого вирішено відмовити ТОВ “Лаванда Плюс” у поновленні на 5 років договору оренди земельної ділянки від 30.12.2004 №91-6-00385 площею 0,1928 га на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва. Втім, за допомогою відкритих даних на офіційному веб-сайті Київської міської ради (КМДА) не можливо знайти протокол №14/103 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 10.12.2019 №08/281-642к (або відповідного рішення щодо розгляду даного питання), та до матеріалів справи витяг з такого протоколу не долучено.
У будь-якому разі, слід зауважити на тому, що спір виник між сторонами у зв`язку з бездіяльністю Київської міської ради щодо розгляду листа-повідомлення від 30.09.2021 про поновлення договору оренди земельної ділянки, а не за 2019 рік. Відповідач не зазначив про обставини, які перешкоджали йому у належному розгляді листа-повідомлення від 30.09.2021 та прийняття одного з передбачених статтею 33 Закону про оренду землі рішень (про поновлення договору або про відмову у поновленні).
Слід зазначити, що у відкритому доступі, а саме в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з 22.10.2020, тобто під час наявності у позивача права користування земельною ділянкою на підставі договору оренди, було внесено запис про реєстрацію за позивачем права власності на нежитлові будівлю площею 100,3 квадратних метри за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 4, про що не міг не знати відповідач, оскільки дані такого реєстру вважаються відкритими та достовірними. 
При цьому, розглядаючи лист звернення-повідомлення позивача від 30.09.2021, відповідач не зазначив та не вказав, що він заперечує проти продовження строку договору оренди через наявність такого нерухомого майна, а також не пояснив суду з яких підстав відповідач стверджує, що дане нежитлове приміщення є бомбосховищем. Жодних дій щодо оскарження права власності позивача, або щодо знесення даної будівлі як самочинної уповноваженими органами державної влади з жовтня 2020 року не вчинялось.
Київська міська рада також не проводила у 2021 році переговорів з ТОВ «Лаванда Плюс» щодо умов продовження орендних відносин (не запропонувала до прикладу, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди, що є можливим при укладенні договору оренди на новий строк у порядку передбаченому частиною 1 статті 33 Закону про оренду землі). Доказів іншого матеріали справи не містять.
Отже, своєю бездіяльністю орендодавець безпідставно позбавив позивача, як добросовісного користувача, права на продовження договору оренди.
Слід зазначити і про те, що протягом строку розгляду даної справи (2022 по 2026 року), позивач продовжував сплачувати орендну плату по договору оренди земельної ділянки та продовжував вчиняти дії щодо завершення розробки та затвердження проектної документації, а також висловив чіткий намір завершити будівництво багатоповерхового житлового будинку.
Враховуючи належне виконання позивачем своїх обов`язків за договором оренди, повідомлення орендодавця в установлені строки про свій намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, із наданням проекту додаткової угоди про поновлення договору, а також відсутність заперечень відповідача протягом одного місяця на таке поновлення, суд першої інстанції підставно визнав доводи позивача про необхідність поновлення договору оренди земельної ділянки правомірними та обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги не спростовують викладених вище обставин. 
За таких обставин, враховуючи наведене у сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 у справі № 910/1235/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Київської міської ради задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 у справі № 910/1235/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 у справі № 910/1235/22 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 08.07.2026. 

Головуючий суддя О.В. Яценко 

Судді П.В. Горбасенко

Н.М. Спаських