ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/3114/24  Номер провадження 22-ц/814/1971/26	Головуючий у 1-й інстанції Герцов О.М.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Литвиненко Тетяна Михайлівна, на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Комаренко Оксана Валеріївна, до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Карлівської міської ради, Орган опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради, Міністерство оборони України та в/ч НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав, встановлення факту самостійного виховання дітей та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви
У листопаді 2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Карлівської міської ради, Орган опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради, Міністерство оборони України та в/ч НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав, встановлення факту самостійного виховання дітей та стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2024 року. 
У шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
До 2022 року сім`я проживала за адресою: АДРЕСА_1 . За час шлюбних відносин та проживання у м. Запоріжжя виховання дітей, організація побуту, відпочинку, в разі необхідності і лікування, повністю було покладено на батька, який був зацікавлений у розвитку дітей, формуванні їх особистісних якостей, набуття належної освіти та якостей. 
У березні 2022 року позивач з метою убезпечення життя дітей, спрямував матір разом з дітьми на евакуаційних поїздах через Польшу, Німечинну до Нідерландів, а саме до міста Тернезен (оригінальна назва - Terneuzen), а сам добровільно вступив до лав Збройних Сил України, хоча врахуючи наявність на утриманні трьох дітей мав підстави для мобілізації та виїзду за кордон.
Зазначив, що з метою належного фінансового забезпечення сім`ї, в тому числі і дітей, грошовим переказом відправляв неодноразово грошові кошти відповідачці. В подальшому, позивач відправляв протягом 2023 - 2024 років на постійній основі грошові кошти та посилки для забезпечення дітей та відповідачки усім необхідним, в тому числі оплатив бухгалтерські курси для відповідачки.
Посилався на те, що за кордоном бездіяльність, байдужжя матері до дітей призвели до загрози їх життю та катастрофічного стану здоров`я, психологічне знущання та їх приниження, як наслідок, відібрання дітей у матері рішенням суду провінції Зеландія -Західний-Брабант від 19 липня 2024 року та передачу їх під опіку батька.
У зв`язку з вище вказаним, позивачі прохали суд: позбавити батьківських прав відповідачку ОСОБА_1 , відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт самостійного виховання батьком ОСОБА_2 неповнолітніх дітей, та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття.
Короткий зміст рішення місцевого суду
Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Карлівської міської ради, Орган опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради, Міністерство оборони України та в/ч НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав, встановлення факту самостійного виховання дітей та стягнення аліментів задоволено частково.
Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 листопада 2024 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року у частині позбавлення батьківських прав не погодилась відповідачка та оскаржила, у відповідній частині, рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохала суд оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав відмовити.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, рішення місцевого суду в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим, висновки якого не відповідають обставинам справи, які були доведені та встановлені в суді, а саме рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідачка наголошує, що до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась. Скарги до органів опіки, адміністрації школи про невиконання нею батьківських обов`язків з виховання дітей не надходили.
Посилалась на те, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері так і для дітей. 
Вказала, що з лютого 2024 року перебуває у клініці Емерджіс на спеціалізованому психіатричному лікуванні, де лікується від депресії.
Зауважила, що ніколи не втрачала інтересу до своїх дітей, в тому числі до участі у вихованні.
Щодо відзивів на апеляційні скарги
Щодо відзиву на апеляційну скаргу поданого представником позивача
У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що апеляційна скарга не обґрунтована, оскільки її доводи висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року не впливають.
Зазначив, що довідка клініки Емерджіс не вказує на жодні обставини, які б впливали на вирішення суті спору, оскільки містить інформацію про тяжкість адаптації, порушення сну, тривожність відповідачки.
За даними офіційної сторінки клініки Емерджіс, вони надають ментальну та психологічну допомогу і не є контролюючим чи правоохоронним органом, також ними жодного факту побиття не зафіксовано, лише зі слів пацієнтки. 
Щодо відзиву на апеляційну скаргу поданого представником третьої особи в/ч
З огляду на висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав та наявні в матеріалах справи докази та з урахуванням думки дітей, вказав, що суд першої інстанції повно та всебічного з`ясував обставини справи та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав.
У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 просив відмовити, а рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року залишити без змін.
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
Відповідачка та її представник – адвокат Литвиненко Т.М. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити. 
ОСОБА_2 та його представник – адвокат Комаренко О.В. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Представники третіх осіб: Служби у справах дітей Виконавчого комітету Карлівської міської ради, Органу опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради, в/ч НОМЕР_1 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не заявилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі.
Представник третьої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо меж перегляду рішення суду першої інстанції
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року у частині стягнення аліментів, встановлення факту самостійного виховання дітей, учасниками справи не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.
Процесуальні питання 
Щодо клопотання про прийняття та приєднання до матеріалів справи додаткового письмового доказу
До суду апеляційної інстанції 08 липня 2026 року через підсистему «Електронний Суд» надійшло клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Литвиненко Т.М., про прийняття та приєднання до матеріалів справи додаткового письмового доказу. 
В обґрунтування клопотання посилалась на те, що під час апеляційного розгляду виникла необхідність у поданні додаткового письмового доказу, а саме відповіді від 15 червня 2026 року на запит лікаря щодо стану здоров`я відповідачки, виданої іноземною установою англійською мовою.
Вказала, що зазначена відповідь не могла була надана до суду раніше, оскільки потребувала здійснення її офіційного перекладу. 
Зазначила, що надана відповідь безпосередньо підтверджує стан здоров`я особи, яка подала апеляційну скаргу, має істотне значення для правильного, повного та всебічного розгляду справи, а її дослідження сприятиме ухваленню законного й обґрунтованого судового рішення відповідно до принципів справедливого судового розгляду. 
Просила визнати поважними причини подання зазначеного письмового доказу на стадії апеляційного розгляду, прийняти як додатковий доказ відповідь щодо стану здоров`я відповідачки разом з її офіційним перекладом українською мовою, приєднати зазначені документи до матеріалів цивільної справи. Під час ухвалення рішення просила врахувати відомості, що містяться у медичній довідці, як належний та допустимий письмовий доказ.
Згідно частин третьої-четвертої статті 83 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно принципу змагальності сторін, що закріплений статтями 2, 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Також, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Колегія суддів звертає увагу, що подана до суду апеляційної інстанції відповідачкою копія відповіді від 15 червня 2026 року, не береться судом до уваги під час апеляційного перегляду рішення місцевого суду, а тому у задоволенні клопотання колегією суддів відмовлено.
Щодо поданих до суду апеляційної інстанції доказів
Судом першої інстанції встановлено, що докази, які не містять нотаріально засвідчено перекладу на державну мову суд не бере до уваги.
Натомість, до поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 було долучено копію довідки від 04 лютого 2025 року з клініки Емерджіс з нотаріально засвідченим перекладом.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачкою надавалася така довідка, однак без нотаріально посвідченого перекладу на українську мову.
Тому, предметом дослідження є той самий документ, який був своєчасно поданий до суду першої інстанції та міститься в матеріалах справи. Нотаріальне засвідчення перекладу не змінює змісту документа, не створює нового доказу та не підтверджує нових обставин, а лише усуває недолік його процесуального оформлення, який перешкоджав наданню йому належної оцінки судом першої інстанції.
За таких обставин колегія суддів вважає, що нотаріально засвідчений переклад є належним оформленням письмового доказу, який вже був поданий до суду першої інстанції, а тому його долучення до апеляційної скарги не суперечить положенням статті 367 ЦПК України.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15 лютого 2024 року, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.25).
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , батьками вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 15 лютого 2024 року (т.1 а.с.24).
Рішенням суду провінції Зеландія-Західний-Брабант Нідерландів від 19 липня 2024 року неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 передано під опіку ОСОБА_2 . У вказаному рішенні судом встановлено, що між сторонами виникла суперечка з приводу того, чи слід передати опіку над неповнолітніми дітьми чоловікові. Суд зазначив, що існує тривожна ситуація у дружини та неповнолітніх. На початку квітня 2024 року служба Veilig Thuis отримала три повідомлення про дітей. Ці повідомлення було подано лікарем, приймальним центром та школою неповнолітніх. З повідомлень випливає, що є побоювання з приводу фізичного насильства з боку дружини щодо дітей, зневаги до дітей з боку дружини та депресії у дружини. Служба Veilig Thuis залучила кризову службу Juvent. З плану надання кризової допомоги, наданого чоловіком, як доказ до заяви, випливає наскільки це має значення, що дружина часто залишала дітей одних у притулку, і між дружиною та дітьми відбувалося безліч конфліктів, які також супроводжувалися фізичним насильством. Неповнолітні повідомили, що не хочуть жити з матір`ю та хочуть повернутися до батька в Україну (т.1 а.с.26-31). 
З довідки, виданої Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» (далі – КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10») від 03 червня 2024 року вбачається діти мешкали за адресою: АДРЕСА_2 . Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, переукладена за проханням батька з лікарем-педіатром ОСОБА_5 від 14 вересня 2023 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на диспансерному обліку не спостерігались, додаткового обстеження та лікування не потребували. Мати ОСОБА_1 з приводу стану здоров`я дітей до лікаря не зверталася. ОСОБА_3 востаннє звертався до лікаря в супроводі батька 08 грудня 2021 року для проведення щеплення, а ОСОБА_2 в супроводі батька ІНФОРМАЦІЯ_5 для проведення проби Руф`є Манту. При огляді дітей слідів насилля або побиття помічено не було. Скарг про неналежне виконання батьківських обов`язків не надходило (т.1 а.с.78).
Відповідно до довідки «Закладу позашкільної освіти «Центр творчості дітей та юнацтва Олександрівського району» Запорізької міської ради» (далі – ЗПО «ЦТДтаЮ Олександрівського району») від 30 травня 2024 року №02-06/82 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є вихованцями ЗПО «ЦТДтаЮ Олександрівського району» та відвідують студію сучасного танцю «Загадка», гуртки «Фортепіано та музична творчість» та «Фантазія». До початку повномасштабного вторгнення РФ, до 24 лютого 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 активно відвідували гуртки та приймали участь у заходах районного, міського, обласного, всеукраїнського рівнів, де здобували низку перемог. Батько приймав актину участь у житті, заходах ЗПО «ЦТДтаЮ Олександрівського району» та супроводжував дітей на виїзних заходах. З 24 лютого 2022 року вихованці відвідували гуртки з використанням технологій дистанційного навчання (т.1 а.с.79-80).
З інформації, наданої директором Олександрівської гімназії Запорізької міської ради від 05 листопада 2024 року ОСОБА_3 , учень 9-Б класу навчався з 2016 року по 30 серпня 2024 року та ОСОБА_2 учениця 7-А класу, навчалася з 2018 року по 30 серпня 2024 року в Олександрівській гімназії Запорізької міської ради. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до початку повномасштабних дій на території України навчалися на достатньому та високому рівнях. Діти сумлінно виконували домашні завдання, активно працювали під час навчальних занять, залюбки брали участь у класних та шкільних заходах, займалися у гуртках Центру дитячої та юнацької творчості, мали високі досягнення. Батько ОСОБА_2 систематично цікавився успіхами у навчанні сина й доньки, регулярно відвідував батьківські збори, спілкувався з вчителями-предметниками й класними керівниками своїх дітей, залюбки брав участь у класних та шкільних заходах. 3 початком військових дій на території України діти, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , разом з мамою, ОСОБА_1 , виїхали до Нідерландів. За кордоном діти відвідували місцеву школу, тому приєднувалися вибірково на онлайн-заняття лише під час канікул в закордонній школі. Так само й завдання з навчальних предметів діти виконували асинхронно не систематично, вибірково, через що в 2023-2024 навчальному році учні мають оцінки початкового, середнього та достатнього рівня. Діти періодично спілкувалися з класними керівниками. Скарг з боку учнів щодо відносин у сім`ї та школі не надходило. Батько, ОСОБА_2 знаходиться у лавах Збройних Сил України, цікавився успіхами дітей, спілкувався засобом телефонного зв`язку з класними керівниками та вчителями-переметниками, протягом начального року заповнював анкети та опитувальники щодо надолуження освітніх втрат учнями гімназії (т.1 а.с.81-82).
З 11 вересня 2024 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи в м. Карлівка Полтавського району Полтавської області. Законним представником ОСОБА_2 у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вказано ОСОБА_2 (т.1 а.с.23).
З довідки від 24 жовтня 2024 року № 77/432, виданої директором Карлівського ліцею ім. Ніни Герасименко Карлівської міської ради, слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здобувають освіту в 9-Б та 7-Б класах. За період навчання дітей у ліцеї співпраця класних керівників здійснювалася з батьком ОСОБА_2 . Мати дітей, ОСОБА_1 , контакту зі школою не підтримувала, успішністю дітей не цікавилась, із вчителями не спілкувалася (т.1 а.с.102).
До матеріалів справи додано копії платіжних інструкцій, з яких вбачається що ОСОБА_2 перераховував ОСОБА_1 грошові кошти, а саме: 22 березня 2022 року в сумі 82 500,00 грн, 23 червня 2022 року - 11 800,00 грн, 03 грудня 2022 року - 17 001,70 дол США, 04 грудня 2022 року – 16 001,60 дол США, 18 червня 2023 року -4 020,10 грн, 12 липня 2023 року - 8 040,20 грн, 18 серпня 2024 року - 5 025,13 грн, 20 жовтня 2023 року - 5 025,13 грн, 26 жовтня 2023 року - 5 040,00 грн (т.1 а.с. 88-96).
Судом першої інстанції також встановлено, що на даний час діти проживають з позивачем.
З висновку Органу опіки і піклування виконавчого комітету Карлівської міської ради, затвердженого рішенням ВК № 527 від 13 лютого 2025 року, ОСОБА_1 доцільно позбавити батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вона за час спільного проживання з дітьми, як в Україні, так і за кордоном, не піклується про них, не проявляє зацікавленості в їх подальшому житті, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, навчанням, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток, не проявляє батьківської турботи, в тому числі не допомагає матеріально. Спільне проживання з матір`ю за кордоном призвело до відібрання дітей та повернення їх батькові (т.1 а.с.166-168).
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 , як на підставу для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, посилався на те, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (див. постанови від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 26 квітня 2023 року у справі № 931/709/21).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках в разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків на краще неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. 
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача.
Разом із тим, відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
Із цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню спору. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.
Думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 липня 2026 року у справі № 331/1705/25.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18, від 26 грудня 2024 року у справі № 561/474/24, від 10 червня 2026 року у справі № 126/1157/25
З обставин справи відомо, що суд першої інстанції заслухав думку ОСОБА_2 яка вважає, що стосунки з матір`ю не покращяться. 
Згідно довідки від 04 лютого 2025 року слідує, що ОСОБА_1 з лютого 2024 року перебуває на лікуванні від депресії, зокрема в клініці Емерджіс на спеціалізованому психіатричному лікуванні, у зв`язку зі скаргами на депресію. 
Суд першої інстанцій надав оцінку висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Карлівської міської ради, затвердженого рішенням ВК № 527 від 13 лютого 2025 року та дійшов висновку про врахування такого висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. 
Окрім того, висновок органу опіки та піклування не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками, а тому не є правовою підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.
У свою чергу Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного з батьків батьківських прав (див. постанову Верховного Суду від 18 січня 2021 року у справі № 685/511/19).
Встановивши, що позивач не довів наявності виключних підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, зокрема свідомого та умисного ухилення від виконання нею батьківських обов`язків, врахувавши перебування на лікуванні, відсутність втрати нею інтересу до участі у вихованні дітей та наявність наміру відновити відносини з дітьми, а також те, що її проживання за кордоном об`єктивно ускладнює безпосередню участь у вихованні, зважаючи, що сама по собі думка дитини не є визначальною підставою для позбавлення батьківських прав, а висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер і ґрунтується лише на відомостях, наданих позивачем, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту другого частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вище вказане, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Литвиненко Т.М., слід задовольнити, а рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року в частині позбавлення батьківських прав - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Карлівської міської ради, Орган опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради, Міністерство оборони України та в/ч НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав – відмовити.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що рішення суду підлягає скасуванню в частині вимоги про позбавлення батьківських прав, то відповідно має бути змінено рішення місцевого суду в частині стягнутої суми судових витрат.
Відтак, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн (замість стягнутих 2 422,0 грн).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Литвиненко Тетяна Михайлівна - задовольнити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року в частині позбавлення батьківських прав – скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Комаренко Оксана Валеріївна, до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Карлівської міської ради, Орган опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради, Міністерство оборони України та в/ч НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав – відмовити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року в частині стягнення судових втрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн (замість стягнутих 2 422,0 грн).

В іншій частині рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 липня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль
Судді         Т.В. Одринська

О.О. Панченко