справа № 619/3683/26
провадження № 2-о/619/137/26

РІШЕННЯ
 іменем України

07 вересня 2026 року м.Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області 
у складі головуючого судді Коваленко Н.В.,
присяжних Нечай В. В.Г.,
Сидоренко М.О.,
за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., 
розглянув в судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу № 619/3683/26,
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
заявник:  ОСОБА_1 ; 
представник заявника:  ОСОБА_2 ;
заінтересована особа:  Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України;
заінтересована особа:  Військова частина НОМЕР_1 ;
представник заінтересованої особи: Мовчан Сергій Дмитрович
вимоги заявника: про оголошення фізичної особи померлою.
Стислий виклад позиції заявника.
01 червня 2026 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Дерев`янченка Ярослава Юрійовича, через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить оголосити померлим військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ), який за актовим записом про народження значиться як ОСОБА_4 , смерть якого настала під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації проти України під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. Днем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 - день його вірогідної загибелі. Місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати населений пункт: с-ще Білогорівка, Лисичанської міської територіальної громади, Сіверськодонецького району, Луганської області.
Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є батьком військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 17 листопада 2024 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. Звернення до суду обумовлене необхідністю усунення правової невизначеності, державною реєстрацією смерті, реалізацією спадкових прав заявника, а також реалізацією прав, передбачених законодавством для членів сім`ї загиблого військовослужбовця, у тому числі щодо пенсійного забезпечення, пільг та одноразової грошової допомоги.
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, актовий запис про народження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поновлено 17.01.2026 року, реєстраційний № 00147140383. У зазначеному актовому записі батьком вказано ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_6 . Отже, заявник є батьком особи, щодо якої подається ця заява, та належним заявником у справі про оголошення фізичної особи померлою. Мати ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №29, зроблений Виконавчим комітетом Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області. Окремо звертаю увагу суду, що за документами про народження особа значиться як ОСОБА_4 . Водночас за витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо державної реєстрації шлюбу, 25.08.2001 року було складено актовий запис № 61 про шлюб, відповідно до якого прізвище чоловіка до реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 ; власне ім`я та по батькові - ОСОБА_9 . Шлюб із ОСОБА_10 розірвано 17.12.2003 року, актовий запис про розірвання шлюбу № 580, після розірвання шлюбу прізвище чоловіка залишено « ОСОБА_8 ». Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є однією й тією самою фізичною особою, а зміна прізвища підтверджується документами органів державної реєстрації актів цивільного стану. Станом на час вірогідної загибелі ОСОБА_3 не перебував у зареєстрованому шлюбі, та не мав дітей, що підтверджується документами згідно витягів з реєстру ДРАЦС. Належними заінтересованими особами у справі є батько військовослужбовця, орган державної реєстрації актів цивільного стану, а також військова частина, у якій він проходив військову службу.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2024 року № 283 солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , прийнято на посаду стрільця-номера обслуги 2 відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти. Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2024 року № 3 ОСОБА_3 , солдата, стрільця-номера обслуги 2 відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти, вважати таким, що вибув з 16.11.2024 року до Лисичанської міської територіальної громади Луганської області, у район ведення воєнних (бойових) дій, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником. Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2026 року № 4452, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обіймав посаду стрільця-номераобслуги 2 відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти, у період з 16.11.2024 року по 17.11.2024 року безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Луганській області, Сіверськодонецькому районі, Лисичанській міській територіальній громаді. Підставою видачі довідки зазначено журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 16.11.2024 року № 124/293Т від 26.11.2024 року та за 17.11.2024 року № 124/293Т від 26.11.2024 року. Зазначена довідка додатково підтверджує, що перебування ОСОБА_3 у відповідному районі було пов`язане саме з виконанням завдань із забезпечення оборони України та захисту держави. Згідно зі сповіщенням сім`ї № 694/6018/1/3245 від 02.12.2024 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_5 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, зник безвісти 17.11.2024 року внаслідок обстрілу противника в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. Таким чином, зникнення ОСОБА_3 відбулося не за побутових чи невідомих обставин, а безпосередньо під час виконання бойового завдання на лінії бойового зіткнення, унаслідок обстрілу противника. Такі обставини об`єктивно загрожували його життю та дають достатні підстави припускати його загибель. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у кримінальному провадженні № 12025130000000800 від 26.06.2025 року, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України, зазначено, що 17.11.2024 року в районі н.п. Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області безвісти зник військовослужбовець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; останній раз виходив на зв`язок 16.11.2024 року. Орган досудового розслідування - Головне управління Національної поліції в Луганській області. У витягу з ЄРДР вказано військову частину НОМЕР_2 , тоді як у сповіщенні сім`ї зазначено військову частину НОМЕР_1 . Така різниця не спростовує факту проходження .
Служби та зникнення особи, оскільки наявний витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2024 року № 283 підтверджує прибуття ОСОБА_3 з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 і прийняття його на посаду у військовій частині НОМЕР_1 . Станом на дату звернення до суду з моменту зникнення ОСОБА_3 минуло більше шести місяців, фактично понад півтора року. Достовірних відомостей про його місцезнаходження, перебування живим, перебування у полоні, евакуацію, лікування, повернення до військової частини або смерть заявник не отримував.
У поданих до суду письмових поясненнях Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що с-ще Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області, код території НОМЕР_3 , було віднесене до території активних бойових дій, дата завершення яких у Переліку була відсутня, у зв`язку з чим заінтересована особа вважала заявлені вимоги передчасними. Водночас зазначена позиція заінтересованої особи ґрунтувалася на попередньому статусі території та не враховує актуальні зміни до Переліку територій, на яких ведуться / велися бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до актуального Переліку територій, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, у редакції змін, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26.05.2026 № 987, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.06.2026 за № 782/46176, територія: Луганська область, Сіверськодонецький район, Лисичанська міська територіальна громада, с-ще Білогорівка, код території НОМЕР_3 , має статус тимчасово окупованої Російською Федерацією території України з 03.02.2026 року. Отже, станом на час подання цих додаткових письмових пояснень уже відсутня та обставина, на яку посилалася Військова частина НОМЕР_1 , а саме — відсутність дати завершення активних бойових дій на відповідній території як підстава для висновку про передчасність заяви. Актуальний Перелік прямо визначає новий правовий статус с-ща Білогорівка — тимчасово окупована Російською Федерацією територія України з 03.02.2026 року. Саме з цієї дати слід виходити при перевірці доводів щодо дотримання шестимісячного строку, якщо суд вважатиме неможливим обчислювати такий строк від дати конкретної бойової події та зникнення військовослужбовця.
Представник Військової частини НОМЕР_1  Мовчан Сергій Дмитрович 08.06.2026 надав письмові пояснення в яких зазначив, що ОСОБА_3 дійсно проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 і з 17.11.2024 стрілець-номер обслуги 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, який набрав чинності 20.03.2025, територією активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, є, в т.ч. Луганська область Сіверськодонецький район, код UA44120050040082233, найменування: с-ще Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецький район Луганська область, дата початку бойових дій 24.02.2022, дата завершення бойових дій - відсутня, оскільки бойові дії тривають. А тому, на думку командування військової частини НОМЕР_1 , з врахуванням вищезазначеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, у даній справі, передчасними є заявлені вимоги щодо оголошення ОСОБА_3 померлим. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_3 померлим просив відмовити.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
03 червня 2026 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Витребувано з Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, будинок, 26, ел.пошта: zvernennia@dpsu.gov.ua) інформацію щодо перетину кордону України за період з 01.01.2022 по 29.05.2026 року, відносно громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?
02 липня 2026 року ухвалою суду витребувано від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, e-mail: dndekc@mvs.gov.ua) інформаційну довідку щодо наявності або відсутності у ДНДЕКЦ МВС України, Експертній службі МВС України, Електронному реєстрі геномної інформації людини або інших відповідних ДНК-обліках інформації щодо зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зник безвісти 17.11.2024 року в районі с-ща Білогорівка Луганської області. Витребувано інформаційну довідку про те, чи проводилося зіставлення ДНК-даних невпізнаних тіл, останків або частин тіла людини з ДНК-зразками батька зниклого безвісти - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), та брата зниклого безвісти - ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), які у 2025 році надавали зразки ДНК співробітникам поліції Дергачівського району Харківської області. Витребувано інформацію про те, чи встановлено або не встановлено ДНК співпадіння, яке може свідчити про ідентифікацію тіла, останків або частин тіла ОСОБА_5 за ДНК-зразками його батька ОСОБА_1 та/або брата ОСОБА_11 . 
Під час розгляду справи заявник присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Представник заявника - адвокат Дерев`янченко Ярослав Юрійович, у судовому засіданні підтримав надану суду заяву, наполягала на її задоволенні. 
У судове засідання представник Військової частини НОМЕР_1 Мовчан Сергій Дмитрович не з`явився, у поданій до суду через систему «Електронний суд» заяві просив розглядати справу без участі представника, проти задоволення заяви заперечував.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання представник заінтересованої особи Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не з`явився, заяв та клопотань не надав, про дату, час і місце судового засідання, був повідомлений належним чином через систему «Електронний суд».
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням викладеного, суд розглянув справу за відсутності зазначаних учасників справи та у присутності представника заявника.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, актовий запис про народження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поновлено 17.01.2026 року, реєстраційний № 00147140383. У зазначеному актовому записі батьком вказано ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_6 .
Отже, заявник є батьком особи, щодо якої подається заява про оголошення померлим.
Мати ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №29, зроблений Виконавчим комітетом Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області. 
Судом встановлено, що за документами про народження особа значиться як ОСОБА_4 . Водночас за витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо державної реєстрації шлюбу, 25.08.2001 року було складено актовий запис № 61 про шлюб, відповідно до якого прізвище чоловіка до реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 ; власне ім`я та по батькові - ОСОБА_9 . 
Шлюб із ОСОБА_10 розірвано 17.12.2003 року, актовий запис про розірвання шлюбу № 580, після розірвання шлюбу прізвище чоловіка залишено « ОСОБА_8 ». Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є однією й тією самою фізичною особою, а зміна прізвища підтверджується документами органів державної реєстрації актів цивільного стану станом на 02.042025. 
Станом на час вірогідної загибелі ОСОБА_3 не перебував у зареєстрованому шлюбі, та не мав дітей, що підтверджується документами згідно витягів з реєстру ДРАЦС.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2024 року № 283 солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , прийнято на посаду стрільця-номера обслуги 2 відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти. Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2024 року № 3 ОСОБА_3 , солдата, стрільця-номера обслуги 2 відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти, вважати таким, що вибув з 16.11.2024 року до Лисичанської міської територіальної громади Луганської області, у район ведення воєнних (бойових) дій, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником. 
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2026 року № 4452, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обіймав посаду стрільця-номераобслуги 2 відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти, у період з 16.11.2024 року по 17.11.2024 року безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Луганській області, Сіверськодонецькому районі, Лисичанській міській територіальній громаді. Підставою видачі довідки зазначено журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 16.11.2024 року № 124/293Т від 26.11.2024 року та за 17.11.2024 року № 124/293Т від 26.11.2024 року. 
З матеріалів спеціального розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 в районі ведення бойових дій вбачається , що на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 598 - окрема будівля Сіверськ. від 01.11.2024 визначений особовий склад 3 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 виконував завдання за призначення; у районі бойових дій, а саме: не допустити втрати займаного положення, розсічення підрозділів на стиках відповідальності, їхнього оточення та просування противник в глибину районів оборони. 17.11.2024 поблизу АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_12 разом з іншими військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 виконував бойове завдання: а саме бути в постійній готовності, а у разі вклинення противника зупинити його просування, нанести вогневе ураження і відновити позиції. О 12:27 годині 17.11.2024 противник за допомогою FPV-дронів здійснив вогневе ураження позиції 3 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 і зв`язок з солдате ОСОБА_13 був втрачений. Після ударних дій противника ніхто не бачив військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації стрільця-номера обслуги 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взвод З аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_14 . У персональному обліку санітарних та безповоротних (загиблих) втрат військові частини НОМЕР_1 він не значиться. З 17.11.2024 по теперішній час місцезнаходження військовослужбовця, солдата ОСОБА_15 невідоме. Вищевказана подія зафіксована в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 , підтверджена протоколами опитування солдата ОСОБА_16 та солдата ОСОБА_17 , а також іншими письмовими доказами, що додаються до матеріалів розслідування. Організувати пошукові заходи з метою виявлення, солдата ОСОБА_14 , не є можливим через високу інтенсивність бойових дій в вищевказаному районі, про це зазначено в акті проведення спеціального розслідування.
Згідно зі сповіщенням сім`ї № 694/6018/1/3245 від 02.12.2024 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_5 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, зник безвісти 17.11.2024 року внаслідок обстрілу противника в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. 
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у кримінальному провадженні № 12025130000000800 від 26.06.2025 року, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України, зазначено, що 17.11.2024 року в районі н.п. Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області безвісти зник військовослужбовець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; останній раз виходив на зв`язок 16.11.2024 року. Орган досудового розслідування - Головне управління Національної поліції в Луганській області. У витягу з ЄРДР вказано військову частину НОМЕР_2 , тоді як у сповіщенні сім`ї зазначено військову частину НОМЕР_1 . Така різниця не спростовує факту проходження служби та зникнення особи, оскільки наявний витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2024 року № 283 підтверджує прибуття ОСОБА_3 з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 і прийняття його на посаду у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно відповіді Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надання інформаційної довідки з електронного реєстру геномної інформації людини (далі - ЕРГІЛ) щодо наявності або відсутності геномної інформації (ДНК-профілів) осіб, а також інформаційної довідки щодо зіставлення ДНКданих невпізнаних тіл, останків або частин тіла людини чинним законодавством не передбачено. Тому, на жаль, ДНДЕКЦ МВС не може надати запитувані інформаційні довідки. Водночас зазначаємо, що геномна інформація (ДНК-профіль) особи з анкетними даними « ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 )» станом на 27.07.2026 не обліковується в ЕРГІЛ. Також інформуємо, що геномна інформація (ДНК-профілі) особи з анкетними даними « ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 )» та особи з анкетними даними « ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 )» станом на 27.07.2026 обліковується В ЕРГІЛ. У результаті перевірки за ЕРГІЛ геномної інформації (ДНК-профілів) згаданих осіб збігів станом на 27.07.2026 не встановлено. Надання відомостей щодо наявності або відсутності інформації щодо зниклого безвісти в інших відповідних ДНК-обліках згідно з Положенням про Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, затвердженим наказом МВС від 31.01.2017 № 77 (у редакції наказу MBOвід 27.10.2025 № 738), не належить до компетенції ДНДЕКЦ МВС.
Згідно відповіді Державної прикордонної служби України відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 01.01.2022 по 29.05.2026 в Базі даних не виявлено.
Норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Суд, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов до такого висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. 
Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про оголошення фізичної особи померлою.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року в справі №910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Суд враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).
Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року в справі №755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) дійшла висновку, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України). З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
Формулюючи тлумачення речення другого частини другої статті 46 ЦК України в аспекті початку перебігу визначеного нею шестимісячного строку, Велика Палата у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зазначила таке:
– словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України;
– встановлення такого строку дозволяє зменшити імовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою;
– строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, і відповідає меті законодавчого регулювання – забезпечення справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах (див.: пункти 70 – 72 постанови).
Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.
Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).
Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Крім того у Постанові КЦС ВС від 26 лютого 2024 року у справі №686/9938/23 зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення військовослужбовця померлим, Верховний Суд виходив із того, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті особи. Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок.
Виходячи зі змісту положень частини другої статті 46 ЦК України та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22, з`ясуванню судом в цій справі підлягає обставина ведення на території місця вірогідної загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 - населеного пункту Білогорівка Луганської області – активних бойових дій та (в разі його наявності) моменту їхнього завершення.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами і доповненнями, а тепер – наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі – Наказ № 376).
У Наказі № 376 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані Російською Федерацією території України. До того ж цей наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, можна використовувати дані, зокрема з Наказом № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Військовослужбовець ОСОБА_3 17.11.2024 року зник безвісті поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської області.
Відповідно до Наказу № 376 у період з 24 лютого 2022 року до 12 грудня 2023 року с-ще Білогорівка Луганської області з 03 лютого 2026 року – є тимчасово окупованою територією.
Застосування положень частини другої статті 46 ЦК України та висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у справі № 755/11021/22, відповідно до якого шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, слід відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі особи, у тому числі в разі зміни статусу територій з «території активних бойових дій» на «території можливих бойових дій» або «тимчасово окуповані рф території України», є сталим.
Суд критично оцінює доводи військової частини проте, що відповідно до ч.2ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку із воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, оскільки військово частина зазначає повністю ч.2ст.46ЦК України, а саме: «З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців». Вказана норма дає можливість визнання особи померлою раніше спливу 2 років, але не раніше спливу 6 місяців.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Як зазначив заявник звернення до суду обумовлене необхідністю усунення правової невизначеності, державною реєстрацією смерті, реалізацією спадкових прав заявника, а також реалізацією прав, передбачених законодавством для членів сім`ї загиблого військовослужбовця, у тому числі щодо пенсійного забезпечення, пільг та одноразової грошової допомоги.
Судом установлено, що заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , і якого прийнято на посаду стрільця-номера обслуги 2 відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти. 
З 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102 від 24.02.2022 , введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин, який триває і по цей час.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про оборону України» N0 1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року з відповідними змінами та доповненнями, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до сповіщення про зникнення безвісті № 694/6018/1/3245 від 02.12.2024 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_5 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, зник безвісти 17.11.2024 року внаслідок обстрілу противника в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. 
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2024 року № 1533 “Про підсумки спеціального розслідування за фактом зникнення безвісті солдата ОСОБА_3 , в районе ведення бойових дій”, наказано: Спеціальне розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.11.2024 № 1649 вважати завершеним. Солдата ОСОБА_3 , стрільця-номера обслуги 2 відділення 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти військової чистаин НОМЕР_1 вважали таким, що 17.11.2024 під час виконання обов`язків військової служби , виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини , здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій зник безвісти за відсутності будь якого умисного ухилення віл проходження військової служби (добровільна здача в полон, дезертирство тощо).
Отже, судом установлено, що з моменту зникнення безвісті ОСОБА_3 (17.11.2024) минуло майже 2 (два) років, а від дати набуття територією статусу тимчасово окупованої території України 03.02.2026 року, сплинув шестимісячний строк (03.08.2026 року).Фактичні обставини зникнення безвісті підтверджуються доданими до справи письмовими доказами. 
Зазначене свідчить про наявність високої ймовірності загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , при виконанні бойового завдання в районі н.п. Білогорівка Луганської області під час виконання військового обов`язку по захисту держави Україна.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім, як в судовому порядку, встановити факт смерті сина ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання із забезпечення відсічі збройної агресії російської федерації, на основі з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимоги її законні, обґрунтовані та підтверджені письмовими доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 244, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 308, 351, 352, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Оголосити померлим військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), який за актовим записом про народження значиться як ОСОБА_4 , смерть якого настала під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації проти України під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. 
Днем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 - день його вірогідної загибелі. 
Місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати населений пункт: с-ще Білогорівка, Лисичанської міської територіальної громади, Сіверськодонецького району, Луганської області.
Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. 
Роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне ім`я (найменування) заявника, заінтересованих осіб:
заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ; 
заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 ; 
заінтересована особа: Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 41403969, адреса: 62300, Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл.Перемоги, 1.
Повне судове рішення складено 07 вересня 2026 року.

Головуючий - суддя   Н. В. Коваленко 

присяжні В.Г. Нечай 

М.О. Сидоренко