Справа № 392/1216/26 
Провадження № 2/392/1489/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
22 липня 2026 року          м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., за участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Обґрунтування позову.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») Какун А.С. звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 22 855,15 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 13 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 9146377. Договір було підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (А3282), надісланого на номер його мобільного телефону. Згідно з умовами договору, позичальнику було надано кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 360 днів. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором та Графіком платежів.
12 березня 2026 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 12032026, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 9146377 від 13 червня 2025 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників від 12 березня 2026 року до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 22 855,15 грн, з яких: 4 851,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 8 004,15 грн – заборгованість за відсотками; 10 000,00 грн – заборгованість за пенею та штрафами. 
З моменту набуття права вимоги позивач додаткових штрафних санкцій не нараховував. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути зазначену суму боргу та судові витрати в судовому порядку.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви ( клопотання) учасників справи.
Відповідач відзив на позов не подав.
Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). 
При зверненні до суду із позовною заявою представник позивача, в прохальній частині позовної заяви, просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, позов задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечив.
Рух справи.
До Маловисківського районного суду Кіровоградської області 29 травня 2026 року надійшла вказана позовна заява.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2026 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано від АТ КБ «Приватбанк» докази.
В судове засідання представник позивача не з`явився .
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання призначені на 24 червня 2026 року та 22 липня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленям про вручення поштового відправлення та конвертами. Крім того, повідомлявся шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, при чому з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує представник позивача.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина 2 статті 247 ЦПК України).
Встановлені судом фактичні обставини справи, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
13 червня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі Договір про надання споживчого кредиту № 9146377.
Згідно з умовами договору (п. 1.3, п. 1.4, п. 1.5): сума кредиту склала 5 000,00 грн; строк кредитування – 360 днів; стандартна процентна ставка становить 1,00 % на день (365,00 % річних), зі встановленням зниженої процентної ставки 0,01 % на день на умовах дії дисконтного періоду за Програмою лояльності; періодичність платежів визначена у Графіку платежів (Додаток № 1 до договору).
Перед укладенням кредитного договору відповідач був ознайомлений з Паспортом споживчого кредиту від 13 червня 2025 року (підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором H1716 о 11:36:55), у якому викладено всі істотні умови кредитування відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування».
Кредитний договір № 9146377 від 13 червня 2025 року було підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора A3282 (13 червня 2025 року о 11:37:16), направленого на його фінансовий номер телефону.
Факт надання та отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5000,00 грн повністю підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (EasyPay) № 21555 від 16 березня 2026 про успішне проведення транзакції № 1622871307 від 13 червня 2025 року о 11:38:12 щодо виплати кредиту на банківську картку № НОМЕР_1 , а також відповіддю та випискою АТ КБ «ПриватБанк» (вих. № 20.1.0.0.0/7-260612/60555-БТ від 16 червня 2026 року) по рахунку відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), до якого емітовано карту № НОМЕР_3 , згідно з якою 13 червня 2025 року на рахунок відповідача зараховано суму 5 000,00 грн (операція CASH2CARD AZC EASYCASH).
Згідно з наданим розрахунком заборгованості, відповідачем частково здійснювалися оплати за договором (зокрема, 28 червня 2025 року, 11 липня 2025 року, 25 липня 2025 року та 09 серпня 2025 року на загальну суму 2 220,15 грн, з яких 149,00 грн зараховано в рахунок погашення тіла кредиту та 2 071,15 грн – у рахунок сплати відсотків). Надалі відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував.
12 березня 2026 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 12032026, згідно з умовами якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників. Факт оплати за договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією № 59 від 17 березня 2026 року.
Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників від 12 березня 2026 року та Витягу з Реєстру боржників (порядковий номер запису 790), до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 9146377 від 13.06.2025 на загальну суму 22 855,15 грн, у тому числі: 4 851,00 грн – заборгованість за основним боргом (тіло кредиту); 8 004,15 грн – заборгованість за відсотками; 10 000,00 грн – заборгованість за штрафами. 
Мотиви суду та застосовані норми права.
Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів у справі встановив факти, обставини та правовідносини.
Згідно статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до частини 3, 4, 6 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону, У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" , за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей кредитних договорів, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Оцінюючи доводи позивача щодо укладення кредитного договору в електронній формі, суд виходить із того, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір може бути укладений шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, а волевиявлення особи може бути підтверджене, зокрема, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Матеріалами справи підтверджується, що 13 червня 2025 року відповідач пройшов передбачену кредитодавцем процедуру укладення електронного договору, був ознайомлений із паспортом споживчого кредиту, після чого кредитний договір № 9146377 підписано із використанням одноразового ідентифікатора А3282 о 11:37:16.
Крім того, факт укладення договору підтверджується не лише електронними даними про його підписання, а й подальшими діями відповідача, зокрема фактичним отриманням кредитних коштів та здійсненням ним часткових платежів за договором.
Факт перерахування кредитних коштів у розмірі 5 000,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (EasyPay) № 21555 від 16 березня 2026 року та відповіддю і випискою АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до яких 13 червня 2025 року на рахунок відповідача було зараховано 5 000,00 грн.
Отже, сукупність досліджених доказів підтверджує факт ідентифікації відповідача, його волевиявлення на укладення кредитного договору, використання ним одноразового ідентифікатора та фактичне отримання кредитних коштів.
На підставі вищевикладеного з матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 9146377 в електронній формі, умови якого кредитодавцем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернув. В подальшому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 12 березня 2026 року набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 9146377 від 13 червня 2025 року. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернув.
Такий висновок відповідає усталеній практиці Верховного Суду, відповідно до якої електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), є належною письмовою формою правочину, якщо кредитодавцем доведено факт ідентифікації позичальника, використання одноразового ідентифікатора та подальше отримання позичальником кредитних коштів (зокрема постанови Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 у справі №404/502/18, від 16 грудня 2020 у справі № 561/77/19).
Саме факт зарахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача є належним доказом виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання кредиту та свідчить про виникнення у позичальника обов`язку їх повернення. Відповідач не подав будь-яких доказів, які б свідчили про неотримання кредитних коштів, несанкціоноване використання його персональних даних чи заперечували укладення кредитного договору.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У частині 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавцем було сформовано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про істотні умови кредитування, процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку. Матеріали справи підтверджують ознайомлення відповідача із зазначеними умовами до моменту укладення договору, що відповідає вимогам зазначеного Закону.
На підставі частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Визначена кредитним договором комісія та нараховані проценти є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Зазначене повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності на час укладення між сторонами кредитного договору.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості. Розрахунок містить відомості про розмір основної заборгованості, періоди нарахування процентів, застосовану процентну ставку та кінцевий розмір заборгованості. Відповідач не подав заперечень щодо правильності такого розрахунку, альтернативного розрахунку або доказів погашення кредитної заборгованості. Підстав вважати наведений розрахунок недостовірним судом не встановлено.
Таким чином, встановивши дані обставини справи, з матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує вимоги кредитного договору, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 9146377 від 13 червня 2025 року в розмірі 12 855,15 грн, що складається із: тіло кредиту – 4 851,00 гривень, 8 004,15 грн – сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн – заборгованість за комісією, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Щодо стягнення неустойки (штрафів) в розмірі 10 000,00 грн за Кредитним договором № 9146377 від 13 червня 2025 року, суд зазначає, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову про стягнення 10 000,00 грн неустойки (штрафів), оскільки первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а так само і наступний кредитор позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» мали її списати в силу зазначеного припису закону.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 610-612, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, статтями 141, 223, 259, 263-265, 280 - 282, 284 ЦПК України,
ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 9146377 від 13 червня 2025 року в загальному розмірі 12855 (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 15 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2662 гривень 40 копійок.
У задоволені іншої частини позовних вимог – відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ 35625014;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя          Д.М. Кратко