печерський районний суд міста києва
Справа № 757/21060/26-ц 
пр. 2-8712/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року Печерський районний суду м. Києва
у складі головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,
при секретарі судового засідання - Романенко Д.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тверський тупик 7Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
УСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року позивач ОСББ «Тверський тупик 7Б» звернулось з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму: основного боргу - 56 550,00 грн; інфляційні втрати - 10 125,03 грн та 3% річних - 2743,07 грн. Загалом - 69 418,10 грн, судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 32 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є власником наступного нерухомого майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . 
Загальна площа нерухомого майна, що належить відповідачу на праві власності, становить 75,40 кв.м. 
Таким чином розмір одноразового цільового внеску згідно рішення Загальних зборів від 18.05.2024 складає 750 (сімсот п`ятдесят) гривень та дорівнює з розрахунку на 75,40 кв.м. - 56 550,00 грн. Внесок повністю не сплачений. 
Відповідно до п. 11 Протоколу загальних зборів, співвласники вирішили: встановити обов`язок для співвласників 50 (п`ятдесят) відсотків від загального розміру одноразових цільових внесків, визначених пунктами 9. та 10. Порядку денного, сплатити до 01 червня 2024 (включно), а решту - 50 (п`ятдесят) відсотків загального розміру внесків, сплатити до 01 грудня 2024 (включно). 
Отже, відповідач зобов`язаний був: до 01 червня 2024 включно сплатити 50% суми одноразового цільового внеску, що дорівнює сумі 28 275,00 грн. 
До 01 грудня 2024 включно сплатити залишок 50% суми одноразового цільового внеску, що дорівнює сумі 28 275,00 грн. 
Свої зобов`язання відповідач не виконав, не надаючи при цьому жодних заперечень щодо розрахунку заборгованості. Загальна сума основного боргу складає: 56 550,00 грн.
Крім того, посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просив стягнути інфляційні втрати та 3% річних, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання відповідачем.
Ухвалою суду від 27.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
20.05.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти вимог позову, вважає вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Так, стороною відповідача не заперечується те, що він є власником вказаної вище квартири; те що загальними зборами ОСББ «Тверський тупик 7Б», оформленим Протоколом № 27-04-24, прийнято рішення, на якому позивач обґрунтовує свої вимоги; одноразовий цільовий внесок у заявленому розмірі відповідачем не сплачувався.
Разом з тим, відповідач переконаний, що правових підстав для покладення на нього обов`язку зі сплати спірних коштів не існує.
Вказано, що позивачем не доведено дотримання встановленого Законом та Статутом порядку проведення Загальних зборів: існує внутрішня суперечність щодо дати їх проведення, порушено 15-денний строк письмового опитування (Статут п. 3.7.3.3), а до позову не долучено листків голосування та опитування, що унеможливлює перевірку результатів (Статут пп. 3.7.2, 3.7.3.9); позивачем не доведено наявність кворуму: підтверджуючих документів щодо загальної площі 14 422,7 кв.м до справи не додано; відповідно до Сертифіката готовності об`єкта до експлуатації (серія ІУ № 163192281213 від 16.08.2019), що фігурував у справі № 910/10400/22 по цьому ж ОСББ, реальна загальна площа будинку становить 17 120,9 кв.м, за якої голоси «за» не досягають 50%; відповідача не повідомлено про скликання Загальних зборів на його зареєстровану адресу у порядку, передбаченому Статутом (п. 3.4.1) та ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; за відсутності правомірно встановленого обов`язку зі сплати внеску відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат; крім того, постанова КМУ № 206 від 05.03.2022 забороняє їх нарахування в умовах воєнного стану; у прохальній частині позовної заяви позивач фактично не заявив вимог до відповідача ( ОСОБА_1 ), звернувши їх до сторонньої особи ОСОБА_2 ; заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 32 000,00 грн. є явно непропорційними складності справи.
На підставі викладено, представник відповідача просив відмовити у задоволенні вимог позову та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
25.05.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У задоволенні вимог відповідача щодо покладення на позивача чи відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідача просив відмовити повністю.
Згідно ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення.
За приписами ч. 3 ст. 208, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, яке проголошується негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Судом встановлено, що 06 жовтня 2020 було зареєстроване Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тверський тупик 7Б» (далі - позивач), створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . 
16 жовтня 2020 позивача було включено до реєстру неприбуткових установ та організацій. Відповідно до Статуту позивача метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання здійснює власними силами (шляхом самозабезпечення) або залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Відносини з приводу створення та діяльності об`єднань співвласників багатоквартирних об`єднань регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Статутом ОСББ. Відповідно до ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До компетенції загальних зборів співвласників належить визначення розмірів платежів та внесків співвласників об`єднання. 
18 травня 2024 відбулися Загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тверський тупик 7Б» на яких були ухвалені та прийняті серед інших наступні рішення порядку денного: 
- щодо питання 9 Порядку денного загальних зборів: Створення резервного фонду ОСББ для фінансування робіт з капітального і поточного ремонту, технічного оснащення спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, а також фінансування всіх витрат ОСББ згідно затвердженого Загальними зборами Кошторису по п.8 за виключенням витрат по п.10 Порядку денного. Встановлення розміру одноразового цільового внеску до резервного фонду.
Вирішили:- здійснити капітальний і поточний ремонт та технічне оснащення спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: місто Київ, Тверський тупик 7-Б за рахунок власного фінансування (перелік та запланована вартість робіт передбачені розділом II Кошториса - Додаток 1 до Протоколу Загальних зборів ОСББ);- створити Резервний фонд ОСББ для фінансування всіх витрат ОСББ згідно розділу II Кошторису, затвердженого Загальними зборами ОСББ (Додаток 1 до Протоколу Загальних зборів ОСББ);- встановити для співвласників розмір одноразового цільового внеску до Резервного фонду ОСББ в сумі 650 (шістсот п`ятдесят) грн. на 1 кв.м. житлових та нежитлових (комерційні при-міщення, комори та гаражі) приміщень. 
Щодо питання 10 Порядку денного загальних зборів: Створення спеціального фонду для грошової винагороди та матеріального заохочення Голови та членів Правління ОСББ на період 12 місяців для здійснення ними управління процесом виконання робіт згідно затвердженого Загальними зборами Кошторису по п.8 Порядку денного. Встановлення одноразового цільового внеску до цього спеціального фонду. 
Вирішили:- здійснювати грошову винагороду та матеріальне заохочення Голови та членів правління ОСББ на період 12 місяців, для реалізації заходів, що передбачені розділом II Кошториса (До-даток 1 до Протоколу Загальних зборів ОСББ);- створити Спеціальний фонд для фінансування витрат ОСББ на заробітну плату членів правління ОСББ;- затвердити розмір матеріального заохочення (в місяць) для Голови та членів Правління ОСББ згідно Додатку 2 до Протоколу Загальних зборів;- встановити для співвласників розмір одноразового цільового внеску до Спеціального фонду для фінансування витрат ОСББ на заробітну плату членів правління ОСББ в сумі 100 (сто) грн. на 1 кв.м. житлових та нежитлових (комерційні приміщення, комори та гаражі) приміщень. 
Загальний розмір одноразового цільового внеску до вищезазначених спеціальних фондів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тверський тупик 7Б згідно рішення Загальних зборів від 18.05.2024 року складає 750 (сімсот п`ятдесят) грн. на 1 кв.м. житлових та нежитлових (комерційні приміщення, комори та гаражі/паркомісця) приміщень. 
Відповідно до статті 3.8. Статуту ОСББ «Тверський тупик 7Б», рішення Загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників ОСББ.
Згідно з ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. 
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. 
Статтею 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. 
Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. 
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). З
За приписами ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. 
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. 
Частиною 1 статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. 
Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. 
Пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників. 
Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (стаття 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. 
Співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. 
Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. 
Відповідач по справі є співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ «Тверський тупик 7Б». 
Згідно ч.6. ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.
Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. 
Так, судовим розглядом встановлено, що і не заперечувалося стороною відповідача, останній є власником наступного нерухомого майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа (кв.м): 75,40, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Згідно зі ст. 20 Закону України Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. 
Загальна площа нерухомого майна, що належить відповідачу на праві власності, становить 75,40 кв.м. 
Відповідно до розрахунку наданого стороною позивача, розмір одноразового цільового внеску згідно рішення Загальних зборів від 18.05.2024 складає 750,00 грн та дорівнює з розрахунку на 75,40 кв.м. - 56 550,00 грн.
Судовим розглядом встановлено, що внесок повністю не сплачений відповідачем, дані обставини не заперечувалася стороною відповідача.
Відповідно до п. 11 Протоколу загальних зборів, співвласники вирішили: встановити обов`язок для співвласників 50 (п`ятдесят) відсотків від загального розміру одноразових цільових внесків, визначених пунктами 9. та 10. Порядку денного, сплатити до 01 червня 2024 (включно), а решту - 50 (п`ятдесят) відсотків загального розміру внесків, сплатити до 01 грудня 2024 (включно). 
Отже, відповідач зобов`язаний був до 01 червня 2024 включно сплатити 50% суми одноразового цільового внеску, що дорівнює сумі 28 275,00 грн. До 01 грудня 2024 включно сплатити залишок 50% суми одноразового цільового внеску, що дорівнює сумі 28 275,00 грн. 
Відповідно до матеріалів справи, свої зобов`язання відповідач не виконав.
Згідно з розрахунком наданим стороною позивача, загальна сума основного боргу складає: 56 550, 00 грн.
Так, відповідач вказує на наявність нібито «внутрішніх суперечностей» у датах проведення Загальних зборів (27 квітня та 18 травня 2024). 
Проте, дані твердження свідчать про неправильне тлумачення відповідачем порядку оформлення рішень ОСББ. 
Відповідно до матеріалів справи, безпосереднє засідання Загальних зборів було розпочато 27 квітня 2024, що відображено у номері протоколу. 
Проте, відповідно до ч. 8 ст. 10 Закону України «Про ОСББ», якщо в результаті проведення загальних зборів не отримано установленої кількості голосів «за», проводиться письмове опитування. 
Письмове опитування тривало у чіткій відповідності до норм діючого Статуту та законодавства. Процедура завершилась, а підсумковий Протокол № 27-04-24 був остаточно сформований та підписаний правлінням 18 травня 2024 року. Жодних порушень строків не відбулось, оскільки дата підписання фінального протоколу враховує час збору листків письмового опитування. 
Твердження про відсутність листків голосування є маніпулятивним. Усі оригінали листків письмового опитування зберігаються в матеріалах ОСББ. Крім того, відповідач не позбавлений самостійно з ними ознайомитися.
Крім того, відповідач в обґрунтування заперечень, посилається на Сертифікат готовності об`єкта від 2019 року, стверджуючи, що площа будинку складає 17 120,9 кв.м. 
Разом з тим, з матеріалів убачається, що для розрахунку голосів в ОСББ береться показник площі житлових та нежитлових приміщень, які перебувають у приватній власності фізичних та юридичних осіб на момент проведення зборів (відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), а не загальна площа будівельних конструкцій (включно зі стилобатом, технічними поверхами, загальними коридорами тощо), зазначена в Сертифікаті. Базовий показник 14 422,7 кв.м, зазначений у Протоколі, є офіційною сумарною площею саме відчужених ізольованих об`єктів нерухомості. Отже, рішення набрало легітимну більшість голосів (понад 50%), а кворум є повністю дотриманим.
Позивачем у відповіді на відзив було вказано, що дане питання вже було предметом розгляду в рамках справи № 910/10400/22.
Так, у постанові Верховного Суду від 02.05.2024 вказано, а саме: 
«137. Разом з цим, при встановленні дійсної кількості співвласників, належних їм житлових та нежитлових приміщень і їх площ апеляційний господарський суд, пославшись виключно на Сертифікат про готовність об`єкта до експлуатації серії ІУ № 163192281213від 16.08.2019 не взяв до уваги наступне. 
138. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
139. Момент набуття права власності за договором визначений у статті 334 ЦК України, згідно з частинами 1 та 4 якої право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. 
140. При цьому частиною 2 статті 331 ЦК України, яка регулює набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва, передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. 
141. За визначеннями, наведеними у частині першій статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. 
142. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі».
Щодо твердження відповідача, в частині належного повідомлення останнього про Загальні збори, суд вказує наступне.
Так, відповідно до матеріалів, позивачем було вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про проведення Загальних зборів шляхом направлення відповідного повідомлення поштовим зв`язком на адресу належного їй майна в будинку ( АДРЕСА_1 ), оскільки саме за цією адресою ОСББ здійснює управління та комунікацію зі співвласниками. Неотримання Відповідачем кореспонденції за місцем знаходження її нерухомого майна є ризиком самого власника.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку що вимога про стягнення основного боргу у розмірі 56 550,00 грн. підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Оскільки, відповідач не виконує свій обов`язок по оплаті одноразових цільових внесків, то суд приходить до висновку про стягнення з нього на користь позивача заборгованості основного боргу в розмірі 56 550,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 10 125,03 грн, та 3 % річних у розмірі 2 743,07 грн, а всього 69 418,10 грн.
Так, відповідач безпідставно посилається на Постанову КМУ № 206 від 05.03.2022. 
Вказана постанова встановлює заборону на нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість за житлово-комунальні послуги для населення. 
Разом з тим, внески до резервного та спеціального фондів ОСББ, затверджені рішенням загальних зборів на капітальний/поточний ремонт та технічне оснащення, не є платою за житлово-комунальні послуги в розумінні ч.2 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 
Це цільові внутрішні внески співвласників на самозабезпечення об`єднання. 
Верховний Суд неодноразово зазначав, що зобов`язання зі сплати внесків в ОСББ є грошовим зобов`язанням, на яке у разі прострочення повною мірою поширюються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, незалежно від дії воєнного стану.
Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати останнім внесків. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. 
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу, понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 32 000,00 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».
Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.
Між ОСББ «Тверський тупик 7Б», в особі голови правління ОСОБА_3 та АО «Донець С.О.», в особі керуючого адвоката Донця С.О. укладено договір про надання правової допомоги № 01/04-2026-5 від 01.04.2026 року. 
Згідно п. 4.4. Договору про надання правової допомоги, сума винагороди АДВОКАТСЬКОГО БЮРО становить 32 000 (тридцять дві тисячі) грн 00 коп.
Відповідно до копії акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) (проміжний) від 14.04.2026, вбачається, що адвокатом було надано позивачу професійну правничу допомогу, зокрема: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; надання усних/письмових юридичних консультацій, аналіз судової практики; складання, оформлення і подання позовної заяви з додатками до неї на адресу суду по справі.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 32 000,00 грн. 
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є незначної складності, розгляд справи в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, заяви сторони відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, вважаю за можливе стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 5 000,00 грн, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Так, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
Керуючись, Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 319, 322, 360, 382, 385, 625 Цивільного кодексу України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 279, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тверський тупик 7Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тверський тупик 7Б» (01042, м. Київ, Тверський тупик, буд. 7Б, код ЄДРПОУ: 43856014) заборгованості основного боргу в розмірі 56 550 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 10 125 (десять тисяч сто двадцять п`ять) грн 03 коп. та 3% річних у розмірі 2 743 (дві тисячі сімсот сорок три) грн 07 коп., що у загальному розмірі становить 69 418 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста вісімнадцять) грн 10 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тверський тупик 7Б» (01042, м. Київ, Тверський тупик, буд. 7Б, код ЄДРПОУ: 43856014) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено та підписано 21.07.2026.

Суддя       Тетяна ІЛЬЄВА