МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2026 р. | № 400/7990/26
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача | ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

про | визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області довідок про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, станом на 18.06.2025 та 01.01.2026, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом на 18.06.2025 та 01.01.2026 у відповідності до вимог статей 43 i 63 Закону № 2262, положень постанови Кабiнетy Мiнiстрiв України вiд 30.08.2017 № 704 із визначенням посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 18.06.2025 та 01.01.202 на відповідний тарифний коефіцієнт, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.07.2025 та з 01.02.2026 року;
- зобов`язати відповідача підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, станом 18.06.2025 та 01.01.2026, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом на 18.06.2025 та 01.01.2026, у відповідності до вимог статей 43 i 63 Закону № 2262, положень постанови Кабiнетy Мiнiстрiв України вiд 30.08.2017 № 704 із визначенням посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 18.06.2025 та 01.01.2026 на відповідний тарифний коефіцієнт, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.07.2025 та з 01.02.2026 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ); у зв`язку із прийняттям Київським окружним адміністративним судом рішення у справі №320/29450/24, яке набрало чинності 18.06.2025, у позивача виникло право на перерахунок пенсії і відповідач повинен був направити до відповідного територіального органу Пенсійного органу довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії з 01.07.2025 та з 01.02.2026.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що немає правових підстав для оформлення та направлення до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України довідок про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії.
Ухвалою від 13.07.2026 суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до статті 262 КАС України, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виготовити довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 18.06.2025 та 01.01.2026 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня поточного року, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії.
Відповідач листом від 12.06.2026 відмовило позивачу у виготовленні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 18.06.2025 та 01.01.2026 для перерахунку пенсії з 01.07.2025 та 01.02.2026.
На обґрунтування прийнятого рішення відповідач вказав, що станом на 18.06.2025 та 01.01.2026 для осіб, які проходять службу, розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням визначається шляхом множення 1762 гривень на відповідний тарифний коефіцієнт.
Вважаючи протиправною відмову у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 18.06.2025 та 01.01.2026, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ установлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Частиною третьою статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі Закон №2262-ХІІ) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі Порядок №45), передбачено, що такі пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018 і якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Пунктом 4 Постанови №704 у первісній редакції було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (далі Постанова №103) пункт 4 Постанови №704 було викладено в новій редакції, згідно з якою застосовувався розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103. Унаслідок цього з 29.01.2020 відновлено дію пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції.
12 травня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №481 “Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704” (далі Постанова №481), яка набрала чинності 20.05.2023. Пунктом 2 Постанови №481 абзац перший пункту 4 Постанови №704 викладено в такій редакції: “ 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14”.
Отже, з 20.05.2023 замість розрахункової величини “прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року” запроваджено сталу розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання 1762 гривні.
Вирішуючи спір, суд зазначає, що правовою підставою позову є твердження позивача про те, що з 18.06.2025 пункт 2 Постанови №481 втратив чинність унаслідок визнання його протиправним та нечинним у судовому порядку, а отже, з цієї дати відновилася дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції.
Це твердження ґрунтувалося на рішенні Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №320/29450/24, залишеному без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025.
Разом з тим, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.07.2026 у справі №320/29450/24 (повний текст виготовлено 17.07.2026) касаційну скаргу Кабінету Міністрів України задоволено, рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 16.07.2026 у справі №320/29450/24 сформульовано висновок про те, що встановлення розміру грошового забезпечення військовослужбовців, у тому числі базової величини, делеговано Уряду частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ і є сферою правового регулювання саме Кабінету Міністрів України.
Верховний Суд визнав помилковими твердження судів попередніх інстанцій про те, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів, зокрема у твердому (фіксованому) розмірі. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.09.2021 у справі №640/33771/20 та від 09.06.2022 у справі №520/2098/19, згідно з якою питання грошового забезпечення військовослужбовців та осіб, які прирівнюються до них, належить до повноважень Кабінету Міністрів України.
Отже, приймаючи Постанову №481, Кабінет Міністрів України діяв у межах наданих йому повноважень, а тому підстав для незастосування пункту 4 Постанови №704 у відповідній редакції за критерієм перевищення повноважень суд не вбачає.
Щодо змістовної відповідності цієї норми акту вищої юридичної сили суд зазначає таке.
Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень.
Зазначена норма визначає прожитковий мінімум як базовий державний соціальний стандарт у розумінні статті 6 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, проте не встановлює, що саме ця величина є розрахунковою для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців і осіб рядового та начальницького складу.
Ані Закон №2011-ХІІ, ані Закон №2262-ХІІ не визначають базового критерію, виходячи з якого обчислюються посадові оклади та оклади за військовим (спеціальним) званням.
Навпаки, частина четверта статті 9 Закону №2011-ХІІ, частина третя статті 43 та частина четверта статті 63 Закону №2262-ХІІ послідовно відсилають до умов, порядку та розмірів, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На цю обставину прямо вказав Верховний Суд у постанові від 16.07.2026 у справі №320/29450/24, зазначивши, що у жодному з профільних законодавчих актів законодавець не визначив базовий критерій для здійснення розрахунку посадового окладу грошового забезпечення, а зміст пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII не дозволяє виявити норму, на відповідність якій можна здійснити перевірку положень пункту 4 Постанови №704.
Верховний Суд також констатував, що за відсутності базового спеціального закону норми та положення щодо структури, складових розрахунку та розмірів грошового забезпечення для військовослужбовців встановлюються та регулюються актами Кабінету Міністрів України, а саме Постановою №704, якою затверджено конкретний механізм визначення розміру грошового забезпечення, у тому числі базовий критерій для його розрахунку.
За таких обставин, суд доходить висновку, що між пунктом 4 Постанови №704 у редакції, викладеній пунктом 2 Постанови №481, та Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” відсутня колізія, яка вимагала б застосування частини третьої статті 7 КАС України: зазначений Закон не регулює питання визначення розрахункової величини для обчислення посадових окладів військовослужбовців, а тому спірна норма не може йому суперечити.
Відтак, станом на 18.06.2025 та 01.01.2026 розміри посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням підлягали визначенню виходячи з розміру 1762 гривні, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що станом на 18.06.2025 та 01.01.2026 правових підстав для складання та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області довідок про розмір грошового забезпечення позивача із визначенням посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, Законом України “Про Державний бюджет України на 2026 рік”на відповідний тарифний коефіцієнт не було.
Відповідач відмовляючи позивачу у виготовленні таких довідок діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому не можуть бути визнані протиправними.
Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин та висновків Верховного Суду, наведених у цьому рішенні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 90, 120, 139, 236, 241-246, 262, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар