ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 року м.Дніпро Справа № 904/1362/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії 
головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач), 
суддів:  Кощеєв І.М., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль” та фізичної особи-підприємця Саломахи Олени Михайлівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 (суддя Новікова Р.Г.)

у справі № 904/1362/25 
за позовом Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль” 
до фізичної особи-підприємця Саломахи Олени Михайлівни
про стягнення суми боргу за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 97402,33 грн., суми боргу з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 344,40 грн., пені в розмірі 6918,77 грн., 3% річних в розмірі 5457,0 грн., інфляційних втрат в розмірі 22356,27 грн.
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство “Криворізька теплоцентраль” звернулось до фізичної особи-підприємця Саломахи Олени Михайлівни з позовною заявою про стягнення:
- суми в розмірі 47527грн79коп, до складу якої увійшли: сума боргу за послугу з постачання теплової енергії за період листопад 2021року - січень 2024року в розмірі 39498грн05коп, суми боргу з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 213грн90коп, пені в розмірі 1498грн88коп, 3% річних в розмірі 1228грн98коп, інфляційних втрат в розмірі 5087грн98коп за договором від 01.11.2021 №5138/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Січеславська, буд. 11, прим.1;
- суми в розмірі 84950грн98коп, до складу якої увійшли: сума боргу за послугу з постачання теплової енергії (на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку) за період листопад 2021року - березень 2023року в розмірі 57904грн28коп, суми боргу з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 130грн50коп, пені в розмірі 5419грн89коп, 3% річних в розмірі 4228грн02коп, інфляційних втрат в розмірі 17268грн29коп. за договором від 01.11.2021 №3223/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, буд. 6, прим.48.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 у справі № 904/1362/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Саломахи Олени Михайлівни на користь Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль” суму боргу за послугу з постачання теплової енергії (на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку) за період листопад 2021року - березень 2023 року в розмірі 57904,28 грн, суму боргу з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 130 грн 50 коп, пеню в розмірі 1057 грн 95 коп., 3% річних в розмірі 4228,02 грн, інфляційні втрат в розмірі 17268 грн 29 коп. за договором від 01.11.2021 №3223/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, буд. 6, прим.48. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1841 грн 98 коп. 
Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу за послугу з постачання теплової енергії за період листопад 2021 року - січень 2024 року в розмірі 39 498,05 грн, суми боргу з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 213,90 грн, пені в розмірі 1498,88 грн , 3% річних в розмірі 1228,98 грн, інфляційних втрат в розмірі 5087,98 грн за договором від 01.11.2021 № 5138/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Січеславська, буд. 11, прим.1. 
Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 4361 грн 94 коп. за договором від 01.11.2021 №3223/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, буд. 6, прим. 48. 
Не погодившись з вказаним рішенням Акціонерним товариством “Криворізька теплоцентраль” подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 у справі №904/1362/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми боргу за послугу постачання теплової енергії за період листопад 2021 року- січень 2024 року в розмірі 39 498,05 грн., суми боргу з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 213,90 грн., пені в розмірі 1 498,88 грн., 3% річних в розмірі 1 228,98 грн., інфляційних втрат в розмірі 5 087,96 грн. за договором від 01.11.2021 №5138/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Січеславська, буд. 11, прим.1. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані вимоги задовольнити. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку, що відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: вул. Кремлівська (після перейменування Січеславська), буд. 11, приміщення 1, м. Кривий Ріг виконано на підставі дозвільних документів, які наявні в матеріалах справи та видані відповідним органами на підставі норм чинного законодавства на час їх отримання. Адже, надані документи підтверджують лише переобладнання жилого приміщення в нежиле та жодним чином не підтверджують законне відключення приміщення Відповідача, яке розташовано на першому поверсі чотирьох поверхового житлового будинку від системи централізованого опалення. При цьому витяг з протоколу №27 від 13.08.2009 не є дозволом на відключення споживача Соломахи О.М. від централізованого опалення, а лише фіксує той факт, що для розгляду питання, щодо встановлення додаткового індивідуального опалення (електичний котел) Відповідачу протокольно визначено вчинити ряд визначених дій. Однак, Відповідач не отримав основних документів ні проекту індивідуального теплопостачання, ні акту про відключення приміщення від мереж централізованого опалення. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від 22.11.2005 № 4 процедури. Самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати. Окрім того акт №2 від 23.10.2005, складений Криворізьким підприємством теплових мереж “Криворіжтепломережа” при обстежені за адресою вул. Січеславська (назва до перейменування Кремлівська), буд. 11 не можна вважати доцільним та допустимим доказом, через низьку якість копії вказаного акту. Отже жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження законного відключення вказаного нежитлового приміщення від системи централізованого опалення Позивачем не надано.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 у справі № 904/1362/25 у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
Не погодившись з вказаним рішенням фізичною особою-підприємцем Саломахою Оленою Михайлівною подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1362/25 від 28.11.2025 в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Саломахи Олени Михайлівни на користь Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль” суми боргу за послугу з постачання теплової енергії (на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку) за період листопад 2021року - березень 2023 року в розмірі 57 904 грн. 28 коп., суми боргу з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 130 грн. 50 коп., пеню в розмірі 1057 грн. 95 коп., 3% річних в розмірі 4228 грн. 02коп, інфляційні втрати в розмірі 17 268 грн. 29 коп. за договором від 01.11.2021 №3223/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, буд. 6, прим.48. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1841 грн. 98 коп. Ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що розрахунок заявленої до стягнення суми є неправильним та необгрунтовани, тому що навіть при застосуванні спрощеного методу розрахунку, Позивач повинен надати документи, підтверджуючі вихідні дані, застосовані ним при розрахунку. До того ж, застосовуючи спрощений спосіб розрахунку, Позивач повинен надати докази звернення за вихідними даними до співвласників будинку та/ або Відповідача та відповідно відмови у їх наданні. При цьому перевірити даний розрахунок або надати власний контррозрахунок неможливо, тому він не підтверджений вихідними даними, зокрема, й витягами з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно або копіями прав власності на нерухоме майно). Доказів із підтвердженням джерел отримання, що саме зазначена позивачем площа квартир з індивідуальним опаленням, яка становить 798,10 кв.м. та площа нежитлових приміщень з індивідуальним опаленням 556,30 кв.м. є правильною, позивачем не надано. Отже судом першої інстанції неправильно застосовані положення Методики розподілу та визнано правильним та обґрунтованим детальний розрахунок обсягу спожитої теплової енергії відповідачем, згідно договору № 3223/жб від 01.11.2021 на нежитлове приміщення №48 у буд. №6 по вул.Захисників Азовсталі, який виконаний всупереч положенням Методики розподілу в редакціях від 22.11.2018, 28.12.2021, а також розрахунок не підтверджений вихідними даними, незважаючи на клопотання представника відповідача від 04.08.2025 про витребування джерел отримання вихідних даних, зазначених в детальному розрахунку позивача. При цьому судом першої інстанції було відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про витребування доказів, зокрема, доказів отримання, із зазначенням джерел отримання, вихідних даних, зазначених у розрахунках заборгованості за сплату за постачання теплової енергії по адресам : 1) вул. Січеславська, буд.11, приміщення 1, м. Кривий Ріг за період з 11.2021 по 01.2024 за Договором від 01.11.2021 №5138/жб, 2) вул. Захисників Азовсталі, буд.6, прим.48 за Договором від 01.11.2021 №3223/жб за період з 11.2021 по 03.2023, докази відкриття особового рахунку відносно споживача послуги з теплопостачання фізичної особи – підприємця Саломахи Олени Михайлівни (громадянки Саломахи Олени Михайлівни) із зазначенням дати його відкриття. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Саломахи Олени Михайлівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 у справі № 904/1362/25 у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Об`єднано апеляційну скаргу Саломахи Олени Михайлівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 у справі № 904/1362/25 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 у справі № 904/1362/25.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, згідно якого зазначає, що на підставі дозвільних документів, які наявні в матеріалах справи, було правомірно здійснено у 2005 році відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання приміщення 1, по вул. Кремлівська (вул.Січеславська), буд. 11, м. Кривий Ріг. Відключення одного й того ж приміщення не може бути одночасно правомірним та неправомірним. У рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2024 у справі №904/2255/24 та постанові Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі №904/2255/24 був наведений висновок про те, що відповідачем (фізичною особою-підприємцем Прищепчук Іриною Михайлівною) на підставі дозвільних документів, які наявні в матеріалах справи, було правомірно здійснено у 2005 році відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання приміщення 1, по вул. Кремлівська (вул.Січеславська), буд. 11, м. Кривий Ріг. Позивач жодним доказом не спростував преюдиціально встановлені судом у справі №904/2255/24 факти, апеляційна скарга побудована на тому, що позивач не згоден з доказами, які суд першої інстанції взяв до уваги при ухваленні рішення. Всі дозвільні документи щодо відключення від мереж позивача, наявні в матеріалах справи, відповідно відповідач правомірно здійснив відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання по адресі: вул. Кремлівська, буд. 11, приміщення 1, м. Кривий Ріг у 2005 році.
ФОП Саломахою О.М. подано клопотання про витребування доказів, згідно якого просить суд витребувати у позивача: докази отримання, із зазначенням джерел отримання, вихідних даних, зазначених у розрахунках заборгованості за сплату за постачання теплової енергії по адресам: 1) вул.Січеславська, буд.11, приміщення 1, м.Кривий Ріг за період з 11.2021 по 01.2024 за Договором від 01.11.2021 №5138/жб, 2) вул.Захисників Азовсталі, буд.6, прим.48 за Договором від 01.11.2021 №3223/жб за період з 11.2021 по 03.2023. докази відкриття особового рахунку відносно споживача послуги з теплопостачання фізичної особи – підприємця Саломахи Олени Михайлівни (громадянки ОСОБА_1 ) із зазначенням дати його відкриття за адресою: АДРЕСА_1 , докази надсилання відповідних рахунків на сплату фізичній особі – підприємцю Саломасі Олені Михайлівні (громадянці ОСОБА_1 ) із зазначенням дати його відкриття за адресою: АДРЕСА_1 , докази їх сплати, підписані акти-приймання передачі послуги з теплопостачання ОСОБА_1 у період з 12.10.2011 року до 01.11.2021.
Окрім того відповідачем подано клопотання про приєднання доказів в якому вказує, що позивачем не підтверджено жодним доказом ні загальної площі житлового будинку, яка на його думку становить 3448,60 кв.м, ні довжину трубопроводів, яку позивач зазначив як 45 м, ( 3 м – це довжина всіх трубопроводів з транзитними мережами опалення, 15 – кількість стояків транзитних трубопроводів, 3х15=45м.). Позивач 12.01.2026 здійснив обстеження приміщення №48 відповідача у будинку №6 по вул.Захисників Азовсталі, отже Детальний розрахунок обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснювався без вимірювання довжини всіх транзитних трубопроводів у приміщенні з індивідуальним опаленням відповідача. У зв`язку з чим, для здійснення перевірки обґрунтованості та правильності Детального розрахунку обсягу спожитої теплової енергії приміщенням відповідача, з огляду на що, просить суд приєднати Акт обстеження №481 від 12.01.2026 приміщення №48 по вул.Захисників Азовсталі, буд.6.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що з 1 листопада 2021 року розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії па опалення житлових та нежитлових приміщень проводився відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року №315 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за № 1502/32954). З 01.01.2022 року згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року № 358 «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2022 р. за № 93/37429 були внесені зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. У відзиві позивачем наведено детальний розрахунок споживання теплової енергії споживачем за визначені періоди. При цьому позивач звертає увагу, що на Товариство не покладено обов`язок зберігання технічної документації по житловому будинку та здійснення запитів до виконавця комунальних послуг та співвласників будинку на отримання технічної документації. Окрім того Методикою передбачено, що у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг (АГ «КТЦ») даних щодо площі МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та па горищах, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначається п. 8 розділу IV Методики спрощено. Тобто, AT «Криворізька теплоцентраль», правомірно, враховуючи вимоги Методики 315, були здійснені нарахування. Позивачем до позовної заяви було додано Детальний розрахунок обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії, згідно договору 3223/жб від 01.11.202. AT «Криворізька» теплоцентраль долучало до матеріалів справи додаткові пояснення з посиланням па конкретні норми законодавства та конкретні формули, відповідно до яких здійснювалися розрахунки. Також звертає увагу суду, що Рішенням ГСДО від 06.09.2024 по справі №904/2255/24, залишеним без змін постановою ЦАГС від 16.04.2025, щодо співвласника іншої частини нежитливого приміщення за адресою АДРЕСА_2 - ОСОБА_2 стягнуто на користь AT «КТЦ» основну заборгованість та штрафні санкції, за період з листопада 2021 по березень 2023, що також підтверджує правильність розрахунків AT «КТЦ». В Постанові ЦАГС від 16.04.2025 по справі № 904/2255/24, колегія суддів зазначила, що погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на реальність наданих позивачем послуг, є підтвердженою заборгованість відповідача перед позивачем та з урахуванням умов договору строки оплати за договором №3222/жб (за адресою: АДРЕСА_3 ) за період з листопада 2021 року по березень 2023 року. Окрім того позивачем подано заперечення щодо клопотання відповідача про витребування доказів, згідно якого зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем подавалося клопотання про витребування доказів. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2025 по справі №904/1362/25, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2025, було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів та залишено без розгляду клопотання відповідача від 25.04.2025 про витребування доказів. 04.08.2025 Відповідачем подано уточнене клопотання на клопотання про витребування доказів від 25.04.2025. в ухвалі від 11.08.2025 ГСДО, зазначив, що відмовляє у задоволенні клопотання відповідача від 04.08.2025 про витребування доказів (з урахуванням клопотання від 06.08.2025), оскільки - відповідач не дотримався вимог пункту 1 частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України та не конкретизував докази, які він просить витребувати; визначений відповідачем період з 12.10.2011 - 01.11.2021 знаходиться за межами предмету розгляду справи. Окрім того позивач звертає увагу суду, що акт обстеження № 481, про долучення кого просить відповідач, складено 12.01.2026, а період за який виникли спірні правовідносини, за які АТ «КТЦ» заявлено позовні вимоги - з листопада 2021 по березень 2023. Тобто, даний акт ні яким чином не може підтвердити, спростувати чи встановити обставин, які виникли до його складання.
Відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , площею 69,3кв.м належить на праві спільної часткової власності - ОСОБА_3 , розмір частки 1/2; ОСОБА_1 , розмір частки 1/2. Загальна площа нежитлового приміщення становить 69,3кв.м Частка власності ОСОБА_3 становить 1/2 від загальної площі нежитлового приміщення – 34,65кв.м. Частка власності ОСОБА_1 – 1/2 від загальної площі нежитлового приміщення - 34,65кв.м. 
Окрім того, Саломасі Олені Михайлівні належить на праві спільної часткової власності 1/2 частки нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 556,3кв.м. Частка власності Саломахи Олени Михайлівни 1/2 від загальної площі нежитлового приміщення - 278,15кв.м, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Як зазначає позивач, АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01.10.2021 на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за посиланням: https://tec.dp.ua/typovyj-indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-teplovoyi- energiyi/, який є публічним договором приєднання (далі – Типовий договір).
У зв`язку з тим, що протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку № 11 по вул. Кремлівській (після перейменування Січеславській) про обрання моделі договірних відносин, позивач вважає, що з 01.11.2021 з Саломахою Оленою Михайлівною фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який у позивача обліковується за №5138/жб.
Окрім того на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 про обрання моделі договірних відносин, з огляду на що, позивач вважає, що з 01.11.2021 з Саломахою Оленою Михайлівною фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який у позивача обліковується за №3223/жб.
Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 договору).
Згідно з пунктом 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.
Відповідно до пункту 5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.
Відповідно до пункту 30 вказаного договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, 
- в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.
Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Пунктом 34 договору передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Частиною 3 пункту 41 договору Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.
Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги.
Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51 договору).
Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52 договору).
Подача та припинення подачі теплоносія у вищевказані будинки здійснювалася на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону (Рішення №490 від 22.09.2021 Про початок опалювального сезону 2021/2022, Рішення №158 від 23.03.2022 Про закінчення опалювального сезону 2021/2022, Рішення №760 від 28.09.2022 Про початок опалювального сезону 2022/2023, Рішення №338 від 22.03.2023 Про закінчення опалювального сезону 2022/2023, Рішення №1162 від 20.09.2023 Про початок опалювального сезону 2023/2024, Рішення №339 від 18.03.2024 Про закінчення опалювального сезону 2023/2024). 

Як зазначає позивач на виконання умов Договору №5138/жб у період з листопада 2021 по січень 2024 року ним було надано відповідачу послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок № 11 по вул. Січеславська (акт б/н від 01.11.2021 про подачу теплоносія, акт №696 від 01.04.2022 про припинення подачі теплоносія, акт №656 від 05.11.2022 про подачу теплоносія, акт б/н від 23.03.2023 про припинення подачі теплоносія, акт №392 від 16.11.2023 про подачу теплоносія, акт б/н від 28.03.2024 про припинення подач теплоносія. 
Згідно Акту від 06.10.2021 в будинку 11 по вул. Січеславській в м. Кривому Розі встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії.
На підтвердження надання послуг відповідачу, позивачем в матеріали справи надано акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг): 
- №26011 від 30.11.2023 у листопаді 2023 поставлено 0,29 Гкал теплової енергії на суму 1 500,97 (з ПДВ) грн. та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн. (з ПДВ); 
- №29709 від 31.12.2023 у грудні 2023 поставлено 7,59 Гкал теплової енергії на суму 37 049,92 (з ПДВ) грн. та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн. (з ПДВ). Безпосередньо у грудні 2023 поставлено 0,92 Гкал. на суму 4490,90 грн. зроблено донарахування за період з листопада 2021 по березень 2023 за спожиті 6,67 Гкал. на суму 32 559,02 грн. 
- №2674 від 31.01.2024 у січні 2024 поставлено 0,2 Гкал теплової енергії на суму 947,16 (з ПДВ) грн. та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн. (з ПДВ);
№31023 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за листопад 2021року на суму 7грн02коп (з ПДВ);
№31024 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за грудень 2021року на суму 7грн02коп (з ПДВ);
№31025 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за січень 2022року на суму 7грн02коп (з ПДВ);
№31026 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за лютий 2022року на суму 7грн27коп (з ПДВ);
№31027 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за березень 2022року на суму 7грн27коп. (з ПДВ);
№31028 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за квітень 2022року на суму 7грн28коп. (з ПДВ);
№31029 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за травень 2022року на суму 7грн28коп. (з ПДВ);
№31030 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за червень 2022року на суму 8грн (з ПДВ);
№31031 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за липень 2022року на суму 8грн (з ПДВ);
№31032 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за серпень 2022 року на суму 8грн (з ПДВ);
№31033 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за вересень 2022року на суму 8грн (з ПДВ);
№31034 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за жовтень 2022року на суму 8грн (з ПДВ);
№31035 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за листопад 2022 року на суму 8грн (з ПДВ);
№31036 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за грудень 2022року на суму 8грн. (з ПДВ);
№31037 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за січень 2023року на суму 8грн (з ПДВ);
№31038 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за лютий 2023року на суму 8грн (з ПДВ);
№31039 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування з березень 2023року на суму 8грн34коп (з ПДВ);
№31040 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за квітень 2023року на суму 8грн34коп (з ПДВ);
№31041від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за травень 2023року на суму 8грн34коп (з ПДВ);
№31042 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за червень 2023року на суму 8грн34коп (з ПДВ);
№31043 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за липень 2023року на суму 8грн34коп (з ПДВ);
№31044 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за серпень 2023року на суму 8грн34коп (з ПДВ);
№31045 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за вересень 2023року на суму 8грн34коп (з ПДВ);
№31051 від 31.12.2023 надано послугу з абонентського обслуговування за жовтень 2023року на суму 8грн34коп (з ПДВ).
Отже згідно з показаннями приладу комерційного обліку у період з 11.2021 по 01.2024 Саломасі О.М., яка володіє 1/2 частки нежитлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, Січеславська, буд. 11 прим. 1 за Типовим індивідуальним договором № 5138/жб було надано теплову енергію у розмірі 8,08 Гкал на загальну суму 39 498,05 грн. (з ПДВ), а також надано послугу з абонентського обслуговування на загальну суму 213,90 грн. (з ПДВ):
На виконання п. 33 Типового договору Відповідачу було направлено рахунки на оплату спожитої теплової енергії та послуги з абонентського обслуговування.
Разом з тим відповідачем не сплачено суму вартості наданих послуг, що і стало причиною виникнення спору. 
Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ст. 19 Закону України “Про теплопостачання” теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
За ст. 5 ст. 1 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено “Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуги з постачання теплової енергії” (далі - Правила), які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Відповідно до п. 13 Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”. 
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статей 10 та 11 Закону України “Про електронну комерцію” (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).
Відповідно до статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором, що також передбачено пунктом 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.
Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169, визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 1 розд. ІІ Порядку передбачено, що рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.
Як вбачається з матеріалів справи Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради 30.03.2009 погоджений наданий технічний висновок про можливість реконструкції квартири №1 в жилому будинку №11 по вул. Кремлівській під приміщення для дошкільного навчання з кротокочасним перебуванням дітей за умови: дотримання Порядку переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі, затвердженому рішенням міської ради від 24.12.2008 №2926 “Про порядок переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі у Кривому Розі, розробки проектної документації та узгодження її в установленому законом порядку, отримання дозволу інспекції архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт по реконструкції приміщень, укладання угоди перед початком будівельних робіт, зі спеціалізованим підприємством, яке здійснює діяльність у сфері поводження з побутовими відходами, на збирання та вивезення будівельного сміття, виконання робіт з реконструкції жилого приміщення у відповідності до проектної документації з залученням суб`єктів господарювання, які мають ліцензії на виконання певного виду робіт.
Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 10.06.2009 №180 “Про переведення жилих приміщень у нежилі” жиле приміщення, яке належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 переведено в нежиле, управлінню містобудування і архітектури виконкому міськради доручено видати містобудівні умови і обмеження на перепланування та переобладнання зазначених у додатках приміщень для потреб їх власників, власникам приміщень; оформити проектну документацію на перепланування та переобладнання приміщень і погодити її в установленому порядку, отримати в Криворізькому регіональному відділі інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області дозволи на виконання робіт з перепланування та переобладнання.
Відповідно до виписки з протоколу архітектурно-містобудівної ради від 02.07.2009 (08.07.2009 №136/06) за підписом заступника начальника управління містобудування і архітектури, головного архітектора, заступника голови архітектурно-містобудівної ради А. Горбенко зазначено, що рішенням виконкому Криворізької міської ради від 10.06.2009 №180 приміщення кв. АДРЕСА_4 переведено із жилого у нежиле та дозволено його перепланування під приміщення дошкільного навчання з короткотривалим перебуванням дітей. Проект розроблений у необхідному об`ємі. Для обслуговування ММГН передбачений пандус. Вирішили: погодити ескізний проект реконструкції нежилого приміщення (колишня кв. АДРЕСА_6 ) у жилому будинку по АДРЕСА_7 під приміщення дошкільного навчання з короткочасним перебуванням дітей, для подальшого проектування.
18.08.2009 управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради 18.08.2009 №7005/8 складений витяг із протоколу №27 засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 13.08.2009 для ОСОБА_1 відносно влаштування індивідуального опалення (електричний котел) в нежитловому приміщенні №1 загальною площею 72,9 кв.м., розташований на першому поверсі чотириповерхового будинку№11 на вулиці Кремлівська м. Кривого Рогу.
У 2009 році Дніпропетровський філіал ДП “ДНД і ПВІ” “НДІпроектреконструкція” КВКП виконаний робочий проект на реконструкцію нежитлового приміщення (колишньої квартири №1) в житловому будинку по вулиці Кремлівська, 11 в Жовтневому районі м. Кривого Рогу під приміщення дошкільного навчання з короткотривалим перебуванням дітей.
03.05.2012 Державною архітектурно-будівельною інспекцією Дніпропетровської області зареєстрована Декларація про готовність об`єкта до експлуатації Реконструкція нежитлового приміщення дошкільного навчання з короткотривалим перебуванням дітей по вул. Кремлівська, 11/1 в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.
В розділі 6 вказаної декларації зазначені наступні види робіт: утеплення зовнішніх стін, улаштування дверного прорізу, збільшення віконного прорізу, улаштування звукоізоляції стелі, улаштування фундаменту ґанку, сантехнічні роботи, монтаж системи опалення.
Окрім того, згідно розділу 12 декларації про готовність об`єкта до експлуатації “Техніко-економічні показники об`єкта (з урахуванням результатів технічної інвентаризації” вказано перелік інженерного обладнання об`єкта, а саме: холодне та гаряче водопостачання, водовідведення, опалення: від індивідуальних опалювальних установок - електричний котел KOSPEL –EKCO.LIS-6-z, 6кв.
Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів". Згідно з його розділом "Загальні питання":
Цей Порядок визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І - ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно- будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - інспекція) поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).
Датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.
Зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.
Реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".
Відповідно до частин 1, 4 та 6 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (частина 5 статті 39 Закону).
Відповідно до частини 9 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації, у тому числі, є підставою, для оформлення права власності на нього.
Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 25.09.2012 видано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на 1/2 частки нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_4 замість договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , посвідченого Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою 28.03.2008, зареєстрованого в реєстрі за №2-1361.
20.12.2012 КП ДОР “Криворізьке бюро технічної інвентаризації” здійснено державну реєстрацію права власності нежилого приміщення по АДРЕСА_4 : власниками на праві спільної часткової власності зазначені ОСОБА_3 (1/2 частки) та ОСОБА_1 (1/2 частки).
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що в матеріали справи надано акт №2 від 23.10.2005, складений Криворізьким підприємством теплових мереж “Криворіжтепломережа”, згідно якого в приміщенні за адресою АДРЕСА_7 система гарячого водопостачання демонтована, пакет документів в наявності, в приміщені встановлено автономне опалення, акт опломбованого газового лічильника 80908.
Також в матеріали справи додано витяг із протоколу №27 засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 13.08.2009, складений управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради вих №7005/8 від 18.08.2009, щодо ОСОБА_1 відносно влаштування індивідуального опалення (електричний котел) в нежитловому приміщенні №1 загальною площею 72,9 кв.м., що розташований на першому поверсі чотирьох поверхового будинку№11 на вулиці Кремлівська м. Кривого Рогу. 
Таким чином відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою АДРЕСА_4 , виконано на підставі дозвільних документів, які наявні в матеріалах справи та видані відповідним органами на підставі норм чинного законодавства на час їх отримання. 
Відповідно до приписів законодавства, яке регулює спірні правовідносини, зокрема статті 19 Закону України “Про теплопостачання”, обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації пов`язаний з фактичним отриманням теплової енергії.
Разом з тим матеріалами справи не підтверджено факт споживання відповідачем теплової енергії у визначений позивачем період, відповідно, подані до суду позивачем розрахунки та акти не є належними доказами надання відповідних послуг позивачем та фактичне отримання таких послуг відповідачем.
З огляду на викладене, колегія погоджується з висновками господарського суду про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу за послугу з постачання теплової енергії за період листопад 2021 року - січень 2024 року в розмірі 39 498,05 грн, суми боргу з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 213,90 грн., пені в розмірі 1498,88 грн, 3% річних в розмірі 1228,98 грн., інфляційних втрат в розмірі 5087,98 грн за договором від 01.11.2021 №5138/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Січеславська, буд. 11, прим.1.
Доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, зокрема, що витяг з протоколу не є дозволом на відключення споживача Соломахи О.М. від централізованого опалення судом відхиляються, оскільки надані відповідачем дозвільні документи, у своїй сукупності свідчать про узгодженість та правомірність дій щодо відключення, перепланування та переобладнання вказаного приміщення. 

Щодо стягнення заборгованості за договором від 01.11.2021 №3223/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, буд. 6, прим.48 колегія зазначає наступне. 
Відповідно до акту від 07.11.2001 №1545 та акту обстеження інженерних систем нежитлового приміщення з індивідуальним опаленням у житловому будинку від 09.11.2021 ДП “Криворізька теплоцентраль” за адресою: вул. Невська, буд. 6, приміщення 48 від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення та забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела опалення. 
Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати вартості теплової енергії, спрямованої на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення за період листопад 2021 року - березень 2023 року у розмірі 57904,28 грн., борг з внесення плати за абонентське обслуговування в розмірі 130,50 грн., пені в розмірі 5419,89 грн., 3% річних в розмірі 4228,02 грн., інфляційних втрат в розмірі 17268,29 грн.
На підтвердження наданих послуг, позивачем надано Акти приймання-передачі теплової енергії (наданих послуг): 
- №7673 від 30.11.2021 у листопаді 2021року поставлено 0,67Гкал теплової енергії на суму 4920грн06коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7грн02коп (з ПДВ); 
- №11821 від 31.12.2021 у грудні 2021року поставлено 0,81Гкал теплової енергії на суму 4916грн80коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7грн02коп. (з ПДВ);
- №2552 від 31.01.2022 у січні 2022року (з урахуванням коригувань за актом №9494 від 02.03.2022) поставлено 1,23Гкал теплової енергії на суму 4780грн36коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7грн02коп (з ПДВ);
- №5981 від 28.02.2022 у лютому 2022року (з урахуванням коригувань за актом №9494 від 02.03.2022 та за актом №4081 від 30.04.2022) поставлено 1,21Гкал теплової енергії на суму 2814грн39коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7грн27коп (з ПДВ);
- №12296 від 31.03.2022 у березні 2022року (з урахуванням коригувань за актом №4081 від 30.04.2022) поставлено 1,61Гкал теплової енергії на суму 11132грн68коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7грн27коп. (з ПДВ);
- №27873 від 30.11.2022 у листопаді 2022року поставлено 1Гкал теплової енергії на суму 5344грн26коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8грн (з ПДВ);
- №32913 від 31.12.2022 у грудні 2022року поставлено 0,98Гкал теплової енергії на суму 5237грн38коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8грн (з ПДВ);
- №2562 від 31.01.2023 у січні 2023року поставлено 1,38Гкал теплової енергії на суму 7375грн08коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8грн (з ПДВ);
- №6245 від 28.02.2023 у лютому 2023року поставлено 1,44Гкал теплової енергії на суму 7695грн73коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8грн (з ПДВ); 
- №9057 від 31.03.2023 у березні 2023року поставлено 0,69Гкал теплової енергії на суму 3687грн54коп (з ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8грн34коп (з ПДВ); 
- №14595 від 30.04.2022 надано послугу з абонентського обслуговування за квітень 2022року на суму 7грн28коп (з ПДВ);
- №16467 від 31.05.2022 надано послугу з абонентського обслуговування за травень 2022року на суму 7грн28коп (з ПДВ);
- №18084 від 30.06.2022 надано послугу з абонентського обслуговування за червень 2022року на суму 8грн (з ПДВ);
- №19774 від 31.07.2022 надано послугу з абонентського обслуговування за липень 2022року на суму 8грн (з ПДВ);
- №21395 від 31.08.2022 надано послугу з абонентського обслуговування за серпень 2022року на суму 8грн (з ПДВ);
- №23034 від 30.09.2022 надано послугу з абонентського обслуговування за вересень 2022року на суму 8грн (з ПДВ);
- №24577 від 31.10.2022 надано послугу з абонентського обслуговування за жовтень 2022року на суму 8грн (з ПДВ). 
Зазначені акти приймання-передачі теплової енергії разом з рахунками надсилалися на адресу відповідача разом з супровідними листами, про що в матеріали справи надано відповідні докази. 
Відповідачем не сплачено надані позивачем послуги, що стало причиною звернення останнього з позовними вимогами про стягнення заборгованості. 
Щодо викладених обставин колегія зазначає наступне. 
Відповідно до статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 названого Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 ст. 9 Закону передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону “Про комерційний облік теплової енергії водопостачання” обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Отже власники нерухомого майна (нежитлового приміщення), яке обладнано індивідуальними джерелами опалення, у тому числі, зобов`язані сплачувати вартість послуги на постачання теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пункту 30 договору про надання послуги з постачання теплової енергії плата за послуги постачання теплової енергії складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.
Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Пунктом 34 договору передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Згідно п. 41 договору споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання.
Відповідачем не надано доказів виконання умов договору щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг, з огляду на що колегія погоджується з висновками господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 57 904,28 грн. заборгованості з послуги постачання теплової енергії на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку , а також 130,50 грн. абонплати. 
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). 
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 5, 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що в разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до п. 45 Договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.
Позивачем нараховано пеню в розмірі 5419,89 грн. за загальний період прострочення з 04.01.2022 - 13.02.2025.
Господарській суд, перевіривши розрахунок позивача, за визначений ним період, зазначив, що з урахуванням пп. 4 п. 3 розділу ІІ “Прикінцевих положень” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)” №530-ІХ від 17.03.2020, яким передбачено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а також п. 7 р. ІХ “Прикінцевих положень” Господарського кодексу України щодо продовження строків, визначених ст. 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення пені у 1 057,95 грн. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені в розмірі 4361,94 грн. за листопад 2021 року – листопад 2022 року судом було відмовлено, оскільки сторони не передбачили в договорі інший строк нарахування пені, ніж встановлений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, відповідно після завершення карантину, була відсутня можливість нараховувати штрафні санкції понад шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Колегія суддів перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми, з урахуванням періодів її нарахування, визначених позивачем, погоджується з висновками господарського суду про часткове задоволення вимоги про стягнення пені, вважає його правильним та обґрунтованим. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем нараховано та заявлено до стягнення суму 3% річних у розмірі 4 228,02 грн. за період прострочення з 04.01.2022 по 13.02.2025 та 17 268,29 грн. втрат від інфляції за період січень 2022 року - січень 2025 року. 
Перевіривши розрахунки заявлених до стягнення сум, колегія погоджується з висновками господарського суду про задоволення вказаних вимог у повному обсязі. 
Щодо доводів апеляційної скарги про неправильний розрахунок вартості наданих послуг, з огляду на що розрахунок є необґрунтованим та не підтверджений первинними документами колегія зазначає наступне. 
Як вже було зазначено відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), регулюють Правила надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019) (далі - Правила), які визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Відповідно до пункту 14 Правил відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.
Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу № 315).
В частині 3 розділу III Методики розподілу визначено, що розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.
Для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення, окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях.
Колегія суддів враховує, що визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі / будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення врегульовано розділом IV Методики розподілу згідно з наведеними в ній формулами, які застосовуються залежно від конкретних обставин, зокрема, наявності / відсутності проекту на будівлю / будинок, результатів енергоаудиту, даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах тощо.
Зокрема, в разі відсутності проекту на будівлю / будинок та результатів енергоаудиту, для визначення обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби опалення, враховується загальна площа місць загального користування та допоміжних приміщень незалежно від наявності опалювальних приладів. У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування та допоміжних приміщень тощо, зазначений обсяг теплової енергії може бути визначений спрощено: як відповідна частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі / будинку, розмір якої залежить від поверховості будівлі / будинку. Визначений таким чином обсяг теплоенергії повинен бути додатково скорегований з урахуванням площі приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі / будинку (пункти 7, 8, 9 розділу IV Методики розподілу).
Як зазначає позивач з 1.11.2021 розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії па опалення житлових та нежитлових приміщень проводився відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року №315 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за № 1502/32954).
Відповідно п.4.1. розділу 1 Методики для розподілу послуги з постачання теплової енергії приймаються показання вузлів комерційного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду (фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду- факт).
Відповідно п.4.1. розділу 1 Методики у разі, якщо дата фактичного зняття показань вузлів комерційного обліку відрізняється віддати закінчення розрахункового періоду, то до розподілу приймається скориговане (приведене) споживання комунальної послуги на кінцеву дату розрахункового періоду (звіт за вузлом комерційного обліку) . Для цього виконавець розподілу комунальних послуг коригує (приводить) споживання розрахунковим методом, а саме: визначається сума фактичного споживання на дату зняття показань вузла комерційного обліку комунальної послуги та добутку середньодобового споживання будівлею/будинком відповідної комунальної послуги на кількість днів від дати зняття показань до закінчення розрахункового періоду.
Загальний обсяг, спожитої у будівлі теплової енергії, визначений за показаннями вузла комерційного обліку складається з суми обсягу споживання теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку (Qмзк жб); обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (Q ф.с. оп, ж.б.) та обсягу споживання теплової енергії безпосередньо (Qопбуд) з урахуванням коригувань між фактичними та звітними показаннями вузла комерційного обліку (Qкориг).
? ж.б. = Qмзк жб + Q ф.с. ж.б. + Q ф.с. оп, ж.б.+ Q кориг.жб
Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики.
Обсяг теплової енергії, спожитий на МЗК та допоміжних приміщень будівлі відповідно розділу III пункту 2 Методики визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі в залежності від кількості поверхів будівлі (для вищезазначеного будівлі - частка споживання складає 14%)
Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до Методики пропорційно до їх загальних/опалювальних площ/об`ємів.
З 01.01.2022 року згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року № 358 «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2022 р. за № 93/37429 були внесені зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Як зазначає позивач, враховуючи внесення змін до Методики розподілу 28.01.2022, необхідність доопрацювання програмного комплексу ІРС :Квартал «Абонентський відділ», а також початок військового стану в країні перерозподіл та проведення коригувань за Методикою зі змінами згідно наказу № 358 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2022 р. за№ 93/37429 «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» за січень 2022 було проведено після надання фактичних звітів по житловим будинкам у березні 2022 року. Отже розподіл обсягів послуги з постачання теплової енергії за січень 2022 проводився за Методикою згідно наказу 315.
Відповідно до р. ІІ, п. 1 Методики загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qоп.буд.) визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. 
Відповідно до р. ІІ, п. 2 Методики загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення (Qоп.буд.) у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень (Qпр), забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (Qоп.з.б.п.) будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії (Qвідкл.i), що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, у відповідності до наступної формули: Qоп.буд. = Qпр + Qоп.з.б.п. + ?іQвідкл.i Гкал, (1), де: 
Qпр - обсяг спожитої теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у будівлі/будинку, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, або власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано, Гкал; 
Qоп.з.б.п. - обсяг спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/ будинку, визначений відповідно до розділу IV Методики, Гкал; 
Qвідкл.i - сумарний обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, через які прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал. 
Відповідно п.4.1. розділу 1 Методики у разі, якщо дата фактичного зняття показань вузлів комерційного обліку відрізняється від дати закінчення розрахункового періоду, то до розподілу приймається скориговане (приведене) споживання комунальної послуги на кінцеву дату розрахункового періоду (звіт за вузлом комерційного обліку) . Для цього виконавець розподілу комунальних послуг коригує (приводить) споживання розрахунковим методом, а саме: визначається сума фактичного споживання на дату зняття показань вузла комерційного обліку комунальної послуги та добутку середньодобового споживання будівлею/будинком відповідної комунальної послуги на кількість днів від дати зняття показань до закінчення розрахункового періоду (звіт). У місяці наступному за звітним виконавець розподілу комунальних послуг отримує від представників житлових будинків фактичні показники вузла комерційного обліку за попередній місяць (факг) та проводить коригування між фактичними та звітними показниками вузлів комерційного обліку.
Отже з розрахунку вбачається, що загальний обсяг спожитої послуги з постачання теплової енергії на житловий будинок за адресою вулиця Захисників Азовсталі, будинок 6, за показаннями вузла комерційного обліку Ергомера-125 заводський номер 4930 15 з лютого 2022 по березень 2023 становлять :
 	звіт	факт	
у лютому	2022р	41,29 Гкал	36,65 Гкал	
у березні	2022р	42,11 Гкал	41,37 Гкал	
у листопаді	2022р	30,19 Гкал	22,74 Гкал	
у грудні	2022р	37,30 Гкал	39,43 Гкал	
у січні	2023р	41,71 Гкал	45,55 Гкал	
у лютому	2023р	42,65 Гкал	37,73 Гкал	
у березні	2023 р	23,92 Гкал	23,92 Гкал	
Обсяг розподіленої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, було розраховано за формулою 15 відповідно до п. 5.2 розділу III Методики.
Відповідно до р. ІV, п. 8 Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку та складає: 
для 1 - 5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; 
для 6 - 10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; 
для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %. 
Визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку 
Обсяг споживання відповідачем теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначено за формулою 25 р. IV Методики з урахуванням наступних даних: 798,10 м2 - площа житлових квартир з індивідуальним опаленням; 556,30 м2 - площа нежитлових приміщень з індивідуальним опаленням/нежитлових приміщень з транзитними мережами опалення; 3 448,60 м2 - загальна площа будівлі/будинку.
Отже обсяг спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби складає 1,21 Гкал у лютому 2022; 1,61 Гкал у березні 2022; 1,00 Гкал у листопаді 2022; 0,98 Гкал у грудні 2022; 1,38 Гкал у січні 2023; 0,12 Гкал у лютому 2023; 0,12 Гкал у березні 2023.
При цьому, як правильно звернув увагу господарський суд, законодавство не покладає на позивача обов`язок про зберігання та запит технічної інформації на житловий будинок до виконавця комунальних послуг та співвласників будинку. Основним документом відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 зі змінами, яким підприємство може керуватись в своїй діяльності для визначення обсягу теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі є проект на будівлю/будинок та/або результати енергоаудиту (розділ IV). 
Таким чином, з урахуванням вихідних даних, наявних у позивача останнім правильно було застосовано Методику під час здійснення розрахунків обсягів та вартості наданих послуг. 
Апеляційний суд звертає увагу, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2024 у справі №904/2255/24, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі №904/2255/24, суд задовольнив позовні вимоги частково, зокрема, задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Прищепчук Ірини Михайлівни на користь Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль” 58224,94 грн заборгованості з постачання теплової енергії, 130,50 грн плати за надання послуги з абонентського обслуговування, 47,01 грн пені, 2795,10 грн 3% процентів річних, 9242,56 грн інфляційних втрат за договором від 01.11.2021 №3222/жб про надання послуги з постачання теплової енергії (на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будинку) за адресою м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, буд. 6, прим. 48.
Судами, у тому числі, було перевірено правильність здійснення позивачем розрахунку, з урахуванням наявних вихідних даних, вартості наданих послуг нарахованих за договором №3222/жб від 01.11.2021 щодо належного ФОП Прищепчук І.М. нерухомого майна за адресою м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, буд.6, прим. 48. Та визнано його правильним та обґрунтованим. 
При цьому колегія зазначає, що посилання відповідача на укладення інших договорів, які місять відмінні площі приміщень, є недоречним, оскільки такі договори укладалися щодо іншого предмету, з інших підстав та не впливають на розрахунки в межах даної справи щодо визначення обсягів наданих позивачем послуг за минулі періоди. 
Щодо клопотання відповідача про приєднання нових доказів колегія зазначає, що відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Верховний Суд в постановах неодноразово зазначав, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14.01.2026 у справі № 914/475/22, від 05.02.2026 у справі № 910/9327/24.
Звертаючись з клопотанням відповідач просить долучити до матеріалів справи Акт обстеження №481 від 12.01.2026, складений позивачем на підставі заяви від 29.12.2025 щодо нерухомого майна за адресою м. Кривий Ріг, вул. Захисників Азовсталі, буд.6, прим. 48. 
Апеляційний суд зазначає, що поданий відповідачем доказ не може розглядатися як додатковий доказ в межах даної справи, оскільки на час вирішення господарським судом справи був відсутній, відповідно, не може доводити чи спростовувати будь-які обставини в межах даної справи, а тому судом не приймається до розгляду.
Окрім того відповідачем подано клопотання про витребування доказів, згідно якого просив витребувати докази отримання, із зазначенням джерел отримання, вихідних даних, зазначених у розрахунках заборгованості за сплату за постачання теплової енергії по адресам: 1) вул.Січеславська, буд.11, приміщення 1, м.Кривий Ріг за період з 11.2021 по 01.2024 за Договором від 01.11.2021 №5138/жб, 2) вул.Захисників Азовсталі, буд.6, прим.48 за Договором від 01.11.2021 №3223/жб за період з 11.2021 по 03.2023. докази відкриття особового рахунку відносно споживача послуги з теплопостачання фізичної особи – підприємця Саломахи Олени Михайлівни (громадянки ОСОБА_1 ) із зазначенням дати його відкриття за адресою: АДРЕСА_1 , докази надсилання відповідних рахунків на сплату фізичній особі – підприємцю Саломасі Олені Михайлівні (громадянці ОСОБА_1 ) із зазначенням дати його відкриття за адресою: АДРЕСА_1 , докази їх сплати, підписані акти-приймання передачі послуги з теплопостачання ОСОБА_1 у період з 12.10.2011 року до 01.11.2021.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.80 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Як вбачається з поданого клопотання заявником фактично поставлено питання про витребування доказів, які складаються з переліку пунктів, частина яких визначена узагальнено та без належної індивідуалізації, а деякі вказані альтернативно.
Проте пунктом 1 частини 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено необхідність чіткого визначення доказу, який підлягає витребуванню.
Окрім того, колегія суддів враховує особливості перегляду справи судом апеляційної інстанції, визначені статтею 269 Господарського процесуального кодексу України щодо подання та прийняття доказів, які не були подані до суду першої інстанції, що унеможливлює на стадії апеляційного перегляду формування нової доказової бази, яка не була предметом розгляду суду першої інстанції
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем неодноразово заявлялося клопотання про витребування доказів, в задоволенні яких судами було відмовлено, у зв`язку з порушенням заявником строків та некоректним формуванням вимог поданих клопотань. 
Сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" (заява №3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання не відповідає вимогам статей 81, 269 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає задоволенню.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).
Верховний Суд в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20 зазначав, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Верховний Суд та Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошували на тому, що певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №904/1017/20.
Колегія зазначає, що порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянтів.
Керуючись ст. ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Криворізька теплоцентраль” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 у справі № 904/1362/25 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Саломахи Олени Михайлівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 у справі № 904/1362/25 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 у справі № 904/1362/25 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство “Криворізька теплоцентраль” та фізичну особу-підприємця Саломаху Олену Михайлівну.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко