ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
17.07.2026	Справа № 910/3948/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мила"
про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Фізичної особи-підприємця Михайлишин Оксани Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мила" (03134, м. Київ, вул. Пшенична, 2В, буд. 25, прим. 318, ідентифікаційний код 30942135)
про стягнення 197 902, 00 грн,

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Михайлишин Оксана Василівна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мила" (далі - відповідач) про стягнення 197 902, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами був укладений договір оренди приміщення №47-04/2025 від 01.04.2025. Позивачем було вчасно сплачено кошти на рахунки відповідача за кожний календарний місяць, починаючи з квітня 2025 року і гарантійний внесок на підставі п 4.8 договору у розмірі 103 982, 40 грн. Однак внаслідок масштабного обстрілу м. Києва 03-04.2025 орендне приміщення було повністю зруйноване. Викладене стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 103 982, 40 грн гарантійного платежу та 93 919, 60 грн орендної плати за липень місяць за вирахуванням 3 днів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2026 у задоволенні позову відмовлено повністю.
07.07.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Мила" подано заяву про ухвалення додаткового рішення.
09.07.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" представником Фізичної особи-підприємця Михайлишин Оксани Василівни" подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких позивач просить суд відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з огляду на недоведеність їх дійсності, необхідності та розумності їх розміру, оскільки крім відзиву відповідачем жодних документів не подавалось.
Так, відповідачем заявлено до стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з погодженого розміру на професійну правничу допомогу у розмірі 17 500, 00 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).
Як встановлено судом, правова допомога надавалася відповідачу на підставі договору №44/26 про надання професійної правничої допомоги (далі - договір), укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мила" (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "ЛІЦІТУМ" (далі - адвокатське об`єднання), відповідно до пункту 1.1. якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правничої (юридичної) допомоги: представляє у встановленому порядку інтереси клієнта у судовому провадженні №910/3948/26 (підпункт 2.2.1. пункту 2.1. договору).
Відповідно до п. 4.1. договору юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок адвокатського об`єднання у сумі, погодженій сторонами у додатках до цього договору.
Додатком № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги №44/26 від 14.04.2026 відповідно до п.4.1 договору сторони дійшли згоди про наступні розміри винагороди (гонорару) за - надання правничої (юридичної) допомоги адвокатським об`єднанням:
- правовий аналіз документів у судовій справі - 4000,00 грн без ПДВ;
- збір доказів для формування правової позиції у справі - 3500,00 грн без ПДВ;
- надання консультації щодо формування правової позиції та стратегії ведення справи - 1500,00 грн. без ПДВ;
- підготовка позовної заяви, відзиву на позов та інших заяв по суті справи - 7000,00 грн без ПДВ за кожен документ;
- підготовка апеляційної або касаційної скарги - від 7500,00 грн без ПДВ:
- підготовка адвокатського запиту - 1000,00 грн без ПДВ за один запит;
- підготовка заяв і клопотань з процесуальних питань - 1500,00 грн без ПДВ за кожен документ;
- представництво інтересів клієнта у суді однієї інстанції м. Києва - від 4500,00 грн без ПДВ за одне судове засідання;
- представництво інтересів клієнта в інших установах, підприємствах, організаціях у м. Києві - від 3500, 00 грн без ПДВ за годину;
- надання інших видів юридичної допомоги - від 2500,00 грн без ПДВ за годину.
За актом до договору про надання професійної правничої допомоги №44/26 від 14.04.2026 згідно з умовами договору адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв професійну правничу допомогу за період з 14.04.2026 по 20.05.2026. Загальна вартість наданої професійної правничої допомоги становить 17 500,00 без ПДВ, в т.ч.: правовий аналіз документів у справі №910/3948/26, збір доказів, надання консультації щодо підготовки до справи та формування правової позиції у справі №910/3948 26 - 4000,00 грн; збір доказів для формування правової позиції у справі №910/3948/26 - 3500,00 грн; надання консультації з правових питань щодо підготовки до справи та формування правової позиції у справі №910/3948/26 - 3000,00 грн; підготовка і подання відзиву на позов у справі №910/3948/26 - 7000, 00 грн.
Судом встановлено, що Ващинець Іван Іванович, є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії № 3419 та інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.
Частинами 4-5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України).
Суд враховує, що включення до складу наданих адвокатом послуг, таких як правовий аналіз документів, збір доказів, надання консультації щодо підготовки до справи та формування правової позиції не можуть бути виділені в окремі види послуг, позаяк є обов`язковою передумовою здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі, а відтак поглинаються послугою " підготовка і подання відзиву на позов" у даній справі.
За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.
Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мила" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Михайлишин Оксани Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мила" (03134, м. Київ, вул. Пшенична, 2В, буд. 25, прим. 318, ідентифікаційний код 30942135) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп.
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 17.07.2026.

Суддя Л.Г. Пукшин