ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/10884/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 (суддя суду першої інстанції Кучма К.С.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/10884/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
15.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому грошового забезпечення (у тому числі одноразових виплат) за період з 09.06.2022 року по 16.07.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року та 01.01.2023 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення (у тому числі грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік, компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, компенсацію за 28 діб невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 та 2024 роки, надбавку за проходження військової служби) із використанням показника прожиткового мінімуму станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року шляхом множення його на тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1-14 до постанови КМУ № 704 за період з 09.06.2022 року по 19.05.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум; 
- визнати протиправними дії відповідача щодо невключення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168, до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого йому нараховувалась компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 – 2024 роки, яка передбачена п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та компенсація за невикористану щорічну відпустку за 2024 рік, яка передбачена абзацом 3 пунктом 14 статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 – 2024 роки, яка передбачена п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та компенсація за невикористану щорічну відпустку за 2024 рік, яка передбачена абзацом 3 пунктом 14 статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування вимог абзаців 3-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати відповідача виплатити йому за період з 09.06.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 16.07.2024 року індексацію грошового забезпечення, що розраховується між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078;
- зобов`язати відповідача підготувати та направити до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області уточнену довідку про розмір грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 12 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та інших осіб», з урахуванням його грошового забезпечення, у тому числі одноразових виплат за період з 09.06.2022 року по 16.07.2024 року розрахованого із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року та з урахуванням індексації грошового забезпечення. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 16.07.2024 року його на підставі витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №202 було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Під час проходження військової служби, йому виплачувалось грошове забезпечення у заниженому розмірі, а саме: при встановленні посадового окладу та окладу за військовим званням було встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року. Крім того, не включено щомісячну додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168, до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого йому нараховувалась компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 - 2024 роки, яка передбачена п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та компенсація за невикористану щорічну відпустку за 2024 рік. Також, відповідачем не враховано вимоги абзаців 3-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення. Зауважив, що невірне обрахування його грошового забезпечення призвело до визначення помилкових показників, які було вказано в довідці про розмір грошового забезпечення, що й стало підставою для звернення до суду з позовом за захистом своїх прав та майнових інтересів.
Ухвалою суду від 31.07.2025 року позовну заяву в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 року по 16.07.2024 року – залишено без розгляду.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 31.07.2025 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 частково. 
Визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 09.06.2022 року по 18.07.2022 року грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року.
Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення за період з 09.06.2022 року по 18.07.2022 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням виплачених сум.
Визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 р. №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 09.06.2022 року по 18.07.2022 року.
Зобов`язав Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 09.06.2022 року по 18.07.2022 року з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 р. № 1078.
У задоволенні решти позовної заяви – відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що була допущена груба помилка - не було враховано, що в період з 09.06.2022 року по 18.07.2022 року, який зазначений в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 160/10884/25, Позивач військову службу у військовій частині НОМЕР_1 не проходив, про що було документально підтверджено у поданому відзиві на позовну заяву військової частини НОМЕР_1 через систему «Електронний суд» 24 квітня 2025 року, а саме були надані: Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №126 від 18.05.2022; Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №147 від 08.06.2022; Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №34 від 03.02.2024; Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №202 від 16.07.2024. Тобто в період з 09.06.2022 року Позивач військову службу у військовій частині НОМЕР_1 не проходив та був переведений відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №147 від 08.06.2022 до військової частини НОМЕР_3 . Також, відповідач зазначає, що під час нарахування грошового забезпечення, а також інших виплат, на протязі усього часу проходження Позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Відповідач керувався нормативно-правовим актом, який визначав порядок його нарахування, тобто Постановою КМУ № 704. Скасування Шостим апеляційним адміністративним судом пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", що викладено у Постанові від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 не давало жодних правових підстав для врахування Відповідачем іншої норми ніж та, яка була викладена та закріплена Постановою № 704, а отже і для врахування іншої величини при обрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням, тобто прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2018 та, що складав 1762 грн.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив віськову службу у військовій частині НОМЕР_1 у період з 18.05.2022 по 08.06.2022, а також з 03.02.2024 по 16.07.2024, а в період з 09.06.2022 по 02.02.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . 
04.02.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив: 
- нарахувати та виплатити грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, грошову допомогу для оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань) відповідно до положень постанови № 704 з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 за весь період проходження служби із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року та 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум;
- здійснити перерахунок та виплату розміру компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 - 2024 роки, яка передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою №168 з врахуванням раніше виплачених сум;
- здійснити перерахунок та виплату розміру компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2023 - 2024 роки (28 календарних днів), яка передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, з врахуванням раніше виплачених сум;
- нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за весь період служби з 16.05.2022 року по 16.07.2024 року передбачену Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою №1078.
Відповідь на вищезазначену заяву позивач не отримав.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі. 
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність в частині не нарахування позивачу грошового забезпечення в повному обсязі, а також індексації грошового забезпечення за спірний період.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до наданих відповідачем копій наказів по особовому складу, позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 у період з 18.05.2022 по 08.06.2022, а також з 03.02.2024 по 16.07.2024. 
Так, відповідно копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 № №147 від 08.06.2022, солдат ОСОБА_1 з 08.06.0222 вважається таким, що вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_3 . 
Згідно з копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 № №34 від 03.02.2024, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що з 03.02.2024 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 № №202 від 16.07.2024 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби зі станом здоров`я, із виклбченням зі списків військової частини. 
Тобто, в період з 09.06.2022 по 02.02.2024 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . 
З 03.02.2024 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а 16.07.2024 позивач був звільнений за станом здоров`я та виключений зі списків військовому частини НОМЕР_1 . 
Тобто, з 09.06.2022 по 18.07.2022 (спірний період, який був розглянутий судом) позивач не проходив військової служби у відповідача, відтак відповідач в цей період не здійснював нарахування та виплату йому грошового забезпечення, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення (а.с. 41). 
Відтак, військова частина НОМЕР_1 не є тією особою, яка повинна відповідати за цим позовом в частині вимоги за період з 09.06.2022 по 18.07.2022. 
Водночас, військова частина НОМЕР_3 , в якій позивач проходив службу у спірний період, не залучена до участі у справі ні в якості відповідача, ні в якості співвідповідача.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17 зазначив наступне: «… позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду».
Як вже зазначлось, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позов поданий не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. Суд не вирішив питання про заміну відповідача у справі, або залучення співвідповідача, розглянувши справу до неналежного відповідача та ухваливши щодо нього рішення зобов`язального характеру.
У даному випадку, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з мотивів того, що позов заявлено до неналежних відповідачів, оскільки ч. 7 ст. 48 вказаного Кодексу визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.
При цьому, колегія суддів констатує, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з адміністративним позовом належного відповідача (відповідачів) про визнання протиправним рішення про відмову в надання відстрочки та зобов`язання повторного розглянути відповідну заяву.
Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позов заявлений не до належного відповідача. 
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 в адміністративній справі № 160/10884/25 – скасувати та ухвалити нову постанову.
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.В. Шлай