ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/12979/26	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/431/26 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.2 ст. 173-8 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю адвоката Янчишина В.Й., Завадського Д.Л., потерпілої ОСОБА_1 , розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Янчишина В.Й. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2026 року,
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2026 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-8 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб та стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, 06 червня 2026 року о 16.25 год. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , спілкувався із постраждалою особою ОСОБА_1 особисто, чим порушив вимоги п. 3 термінового заборонного припису серії ЕТ №110296 від 04 червня 2026 року терміном на 5 діб та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-8 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Янчишин В.Й. в інтересах ОСОБА_2 просить змінити постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2026 року, застосувавши до ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Поновити строк на апеляційне оскарження, пропущений з поважних причин, оскільки зі змістом постанови ознайомився 28.06.2026 року, після її отримання поштою.
Зазначає, що із накладенням адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб, не погоджується. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП ОСОБА_2 визнає повністю, щиро розкаюється, попросив вибачення у матері, що підтверджується поданою заявою від неї, як потерпілої.
Посилається на те, що він є особою з інвалідністю 3 групи, хворіє на тривожно депресивні стани, що може негативно відбитися на його психологічному здоров`ї. 
Вказує, що в діях ОСОБА_2 відсутнє грубе порушення Закону України “Про запобігання та протидію домашньому насильству”, а спілкування з матір`ю відбулося за ініціативи матері.
Звертає увагу, що ОСОБА_2 вперше притягується до відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП протягом року, що свідчить про відсутність у його діях повторності та обтяжуючих вину обставин.
Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, а призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді арешту строком на 5 діб, є занадто суворим і тому його застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 , адвоката Янчишина В.Й., потерпілу ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу адвоката Янчишина В.Й. в інтересах ОСОБА_2 слід задовольнити з таких підстав.
Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, суд прийшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №781656 від 06.06.2026 року, витягом з ІПНП - рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ліхачевського І.Т. від 06 червня 2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06 червня 2026 року, копією термінового заборонного припису серії ЕТ №110296 від 04 червня 2026 року, копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 04 червня 2026 року; рапортом інспектора СПДН ВППП в Тернопільській області капітана поліції Цісельського І. від 06 червня 2026 року, копією рапорту інспектора ВП ПП Тернопільського РУ поліції ГУНП у Тернопільській області ст. лейтенанта поліції Лорич І. від 05 червня 2026 року. 
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст.173-8 КУпАП.
Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції в повній мірі не врахував вимог ст.33 КУпАП, зокрема характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Як встановлено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 визнав свою вину, щиро розкаявся, вперше притягується до адміністративної відповідальності, є особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання, вибачився перед потерпілою, у потерпілої до нього претензій немає та просить змінити йому вид стягнення на штраф. 
За таких обставин, враховуючи, що відсутні обставини, які би обтяжували відповідальність ОСОБА_2 , вважаю за можливе пом`якшити останньому вид стягнення, застосований судом першої інстанції в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст.173-8 КУпАП, змінивши його на штраф.
Оскільки копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав поштовою кореспонденцією 28.06.2026, йому слід поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката Янчишина В.Й. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2026 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя