ОКРЕМА ДУМКА
суддів Великої Палати Верховного Суду   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
щодо постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.07.2026 у справі № 527/1096/19 (провадження № 13-18кс26)

Cтислий зміст суті справи

1.  ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були засновниками Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» (далі - АФ «Славутич»). Згідно з установчим договором про створення та діяльність АФ «Славутич», зареєстрованим рішенням районної державної адміністрації Глобинського району Полтавської області від 19.06.2001 № 263, ОСОБА_8 вніс до статутного капіталу 20 400 грн, що становить 60 % статутного капіталу підприємства, а ОСОБА_7 - 13 600 грн, що складає 40 % статутного капіталу підприємства. 

2.  ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.10.2017 спадкоємцями частки у розмірі 20 400 грн в статутному капіталі АФ «Славутич» з правом участі в діяльності цього підприємства після померлого ОСОБА_8 є ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в рівних частках - по 1/3 на кожну особу, що відповідно складає по 20 % статутного фонду АФ «Славутич» на кожного.

3. 02.01.2018 відбулися загальні збори учасників АФ «Славутич» за участю самого лише ОСОБА_7 . За результатами зборів: 1) затверджено фінансові звіти підприємства за 2015-2016 роки; 2) виключено ОСОБА_8 зі складу учасників підприємства у зв`язку зі смертю; 3) відмовлено спадкоємцям померлого ОСОБА_8 у прийнятті їх у засновники (учасники) АФ «Славутич» і вирішено здійснити розрахунок зі спадкоємцями (правонаступниками) учасника згідно з приписами статті 148 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); 4) проведено перерозподіл часток у статутному капіталі АФ «Славутич» з визначенням частки ОСОБА_7 в розмірі 100 % статутного капіталу, що становить 34 000 грн; 5) затверджено нову редакцію статуту АФ «Славутич»; 6) вирішено здійснити усі необхідні дії для державної реєстрації змін до відомостей про АФ «Славутич», які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).

4. 03.01.2018 ОСОБА_7 подав до КП «Реєстратор Полтавської обласної ради» пакет документів (зокрема, протокол зазначених вище загальних зборів від 02.01.2018) для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи. 

5. На підставі зазначених документів державний реєстратор виключив зі складу засновників АФ «Славутич» ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 та зареєстрував 100 % статутного капіталу АФ «Славутич» на ОСОБА_7 .

6. 19.05.2018 ОСОБА_7 продав свою частку статутного капіталу АФ «Славутич», яка складала 100 %, ОСОБА_12 .

7. Глобинський районний суд Полтавської області вироком від 27.08.2021 засудив ОСОБА_7 за частиною першою статті 205-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 

Також цей суд визнав ОСОБА_7 невинуватим і виправдав: 

- за частиною третьою статті 206-2 КК України на підставі пункту 3 частини першої статті 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення; 

- за частиною четвертою статті 358 КК України на підставі пункту 1 частини першої статті 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачувався. 

Суд постановив стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 4 576 грн процесуальних витрат. 

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд залишив без розгляду та скасував накладені ухвалами Октябрського районного суду міста Полтави від 16.02.2018 та від 21.06.2018 арешти в рамках кримінального провадження.

8. Полтавський апеляційний суд 11.12.2024 частково задовольнив апеляційні скарги прокурора Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_13 і потерпілих - цивільних позивачок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , скасував вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 27.08.2021 в частині виправдання ОСОБА_7 за частиною третьою статті 206-2 КК України і в частині вирішення цивільного позову, ухвалив новий, яким засудив ОСОБА_7 за частиною третьою статті 206-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих й адміністративно-господарських функцій та з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, на строк 3 роки, а на підставі статті 75 КК України звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та поклав на нього передбачені статтею 76 КК України обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 

9. Також апеляційний суд скасував вирок у частині засудження ОСОБА_7 за частиною першою статті 205-1 КК України і закрив кримінальне провадження в цій частині на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, визначених пунктом 2 частини першої статті 49 КК України.

10. Крім того, суд апеляційної інстанції частково задовольнив цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , постановив стягнути з ОСОБА_7 по 2 384 380 грн на користь кожної в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а у стягненні на їх користь моральної шкоди відмовив. У решті вирок місцевого суду залишив без змін.

11. Колегія суддів апеляційного суду кваліфікувала дії ОСОБА_7 як такі, що мають ознаки складу злочину, передбаченого частиною третьою статті 206-2 КК України, оскільки останній заволодів часткою померлого засновника підприємства шляхом вчинення правочинів, якими є відповідні рішення загальних зборів АФ «Славутич» від 02.01.2018, з використанням підроблених документів - протоколів зборів засновників АФ «Славутич» від 26.01.2016 та загальних зборів учасників АФ «Славутич» від 02.01.2018. 

12. Указані рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржені засудженим та його захисником у касаційному порядку. 

13. У касаційних скаргах засуджений та сторона захисту, серед іншого, заперечуючи вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 206-2 КК України, посилалися на рішення Верховного Суду, якими рішення загальних зборів учасників юридичної особи не визнавалися правочинами. Зокрема, згідно з правовими позиціями Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постановах від 20.03.2018 у справі № 916/375/17, від 28.03.2018 у справі № 910/22291/16, від 12.04.2018 у справі № 922/2688/17, від 21.03.2018 у справі № 927/699/17, від 01.09.2022 у справі № 922/2402/21, від 19.04.2023 у справі № 916/4097/21 та інших, рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України і до них не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 указаного Кодексу, які визначають підстави недійсності правочину. Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

14. Ухвалою від 29.01.2026 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду передав справу № 527/1096/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з огляду на необхідність відступу від висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 916/379/23, про те, що рішення загальних зборів учасників товариства не є правочинами в розумінні статті 202 ЦК України.

15. При цьому колегія суддів уважала за необхідне сформувати правову позицію таким чином: згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Під вчиненням правочину для кваліфікації за статтею 206-2 КК України слід розуміти як його вчинення винуватою особою, так і забезпечення (організацію) нею вчинення такого правочину іншими особами; суспільно небезпечне діяння як складова об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 206-2 КК України, полягає у вчиненні правочинів, які за зовнішніми ознаками є законними та за результатами яких настають певні юридичні наслідки; конкретний перелік правочинів, вчинення яких дозволяє кваліфікувати діяння за статтею 206-2 КК України, законодавець не наводить, а тому він фактично не обмежений; особливостями таких правочинів є те, що у більшості випадків вони вчиняються у письмовій формі, оскільки стороною є юридична особа (статті 207, 208 ЦК України), і вважаються укладеними після внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру або Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - ЄДР).

Розгляд справи Великою Палатою Верховного Суду

16. Велика Палата Верховного Суду постановою від 22.07.2026 у справі № 527/1096/19 касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_14 задовольнила частково. Вирок Полтавського апеляційного суду від 11.12.2024 щодо ОСОБА_7 в частині визнання винуватим за частиною третьою статті 206-2 КК України скасувала на підставі пункту 2 частини першої статті 284, статті 440 КПК України і закрила кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 206-2 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишила без розгляду. Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування на проведення судово-технічної експертизи документів № 820/821 від 13.04.2018, у розмірі 4 576 грн віднесла на рахунок держави. У решті судові рішення залишила без зміни.

17. Виходячи зі встановлених фактичних обставин кримінального провадження у справі № 527/1096/19, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення загальних зборів АФ «Славутич», ухвалені 02.01.2018, про виключення ОСОБА_8 зі складу учасників підприємства у зв`язку з його смертю; відмову спадкоємцям померлого у прийнятті їх до складу учасників АФ «Славутич» і здійсненні з ними розрахунків відповідно до статті 148 ЦК України; проведення перерозподілу часток у статутному капіталі АФ «Славутич» із визначенням частки ОСОБА_7 у розмірі 100 % статутного капіталу, можна вважати односторонніми правочинами, оскільки вони спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, як це передбачено частиною першою статті 202 ЦК України (пункт 58 постанови від 22.07.2026 у справі № 527/1096/19). 

18. За наслідками розгляду цієї справи Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо застосування статті 206-2 КК України та зазначила:

«129. Кримінальне правопорушення, передбачене статтею 206-2 КК України, з об`єктивної сторони характеризується дією у вигляді протиправного заволодіння майном підприємства, установи, організації у тому числі частками, акціями, паями їх засновників, учасників, акціонерів, членів, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації та причинно-наслідковим зв`язком між діями та наслідками.

130. Під вчиненням правочину у статті 206-2 КК України слід розуміти дію, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 

131. Правочин може бути оформлено документально у вигляді рішення, акта, договору, протоколу тощо.

132. При оцінці правової природи того чи іншого рішення загальних зборів учасників товариства слід виходити з того, на які правові наслідки воно спрямоване.

133. Якщо внаслідок ухваленого загальними зборами учасників товариства рішення відбувається набуття, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків певного кола осіб (наприклад, щодо виключення учасника з товариства, прийняття чи відмови у прийнятті спадкоємців померлого засновника (учасника) до складу учасників товариства; щодо перерозподілу часток у статутному капіталі товариства тощо), і при цьому жодних інших правочинів не вчиняється, то саме таке рішення слід вважати правочином для застосування приписів статті 206-2 КК України».

19. При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 916/379/23 висновку про те, що рішення загальних зборів учасників товариства не є правочинами в розумінні статті 202 ЦК України.

Підстави і мотиви для висловлення окремої думки

20. Відповідно до частини третьої статті 375 КПК України кожен суддя з колегії суддів має право викласти письмово окрему думку, яка не оголошується в судовому засіданні, а приєднується до матеріалів провадження і є відкритою для ознайомлення.

21. Погоджуємся із результатом розгляду справи, а також висновком Великої Палати Верховного Суду про те, що відсутні підстави для відступу від правової позиції, викладеної в постанові від 18.12.2024 у справі № 916/379/23.

22. Водночас, хоча Велика Палата Верховного Суду вказала про те, що не відступає від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 916/379/23, проте вона сформувала власні висновки, які не узгоджуються із висновками, викладеними у справі № 916/379/23.

23. Не погоджуємося із висновками, зробленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.07.2026 у справі № 527/1096/19, а саме:

- правочин може бути оформлено документально у вигляді рішення [загальних зборів учасників юридичної особи]. При оцінці правової природи того чи іншого рішення загальних зборів учасників товариства слід виходити з того, на які правові наслідки воно спрямоване. Якщо внаслідок ухваленого загальними зборами учасників товариства рішення відбувається набуття, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків певного кола осіб (наприклад, щодо виключення учасника з товариства, прийняття чи відмови у прийнятті спадкоємців померлого засновника (учасника) до складу учасників товариства; щодо перерозподілу часток у статутному капіталі товариства тощо), і при цьому жодних інших правочинів не вчиняється, то саме таке рішення слід вважати правочином для застосування приписів статті 206-2 КК України;

- рішення загальних зборів АФ «Славутич», ухвалені 02.01.2018, про виключення ОСОБА_8 зі складу учасників підприємства у зв`язку з його смертю; відмову спадкоємцям померлого у прийнятті їх до складу учасників АФ «Славутич» і здійсненні з ними розрахунків відповідно до статті 148 ЦК України; проведення перерозподілу часток у статутному капіталі АФ «Славутич» із визначенням частки ОСОБА_7 у розмірі 100 % статутного капіталу, можна вважати односторонніми правочинами, оскільки вони спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, як це передбачено частиною першою статті 202 ЦК України.

24. Автори окремої думки звертають увагу, що у пунктах 94 та 95 постанови від 18.12.2024 у справі № 916/379/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила: «Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як його змісту, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок із цього приводу в разі його необхідності для вирішення справи повинен робити суд у межах кожної окремої справи. Таким чином, суд досліджує акт у кожному конкретному випадку та надає йому оцінку залежно від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи створює він юридичні наслідки». 

25. Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 916/379/23 зробила такі висновки стосовно правової природи рішення загальних зборів учасників товариства: 

- органи юридичної особи, зокрема і загальні збори учасників (акціонерів), у цивільному праві не визнаються учасниками цивільних відносин. Тому, не будучи особою (суб`єктом) цивільного права та не будучи наділеними цивільною дієздатністю, загальні збори учасників (акціонерів) не можуть вчиняти дії, які в цивільному праві визначаються як правочини;

- учасником правочину виступає юридична особа, що наділена цивільною дієздатністю, а загальні збори учасників як орган юридичної особи беруть участь у формуванні внутрішньої волі цієї особи на вчинення правочину;

- загальні збори учасників як вищий орган товариства (стаття 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю») беруть участь у набутті товариством прав та обов`язків опосередковано - через формування виконавчого органу та прийняття в межах своєї компетенції обов`язкових для виконавчого органу рішень, здійснення контролю за його діяльністю, в тому числі шляхом надання згоди на вчинення виконавчим органом від імені товариства значних та інших правочинів;

- оскільки загальні збори учасників товариства не є суб`єктом цивільних правовідносин, їх рішення не є правочинами в розумінні статті 202 ЦК України;

- рішення органу управління товариства, на відміну від правочину, приймається органом лише в межах його компетенції та за процедурою, визначеною законодавством і статутом;

- дія рішень органів управління товариства обмежена виключно самим товариством, його учасниками та посадовими особами. Такі рішення забезпечують здійснення корпоративного управління та діяльності товариства, можуть породжувати права та обов`язки в обмеженого кола осіб та вичерпують свою дію фактом виконання;

- рішення загальних зборів учасників товариства мають розглядатися як акти ненормативного характеру (індивідуальні акти).

26. Вирішуючи справу № 916/379/23 по суті, Велика Палата Верховного Суду зазначила: 

- у спірних правовідносинах акт приймання-передачі нерухомого майна до складу статутного капіталу ТОВ «Дехаб» підписано на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ «Автомаркет» і ТОВ «Дехаб». Акт приймання-передачі нерухомого майна підтверджує волевиявлення сторін, а також має юридичні наслідки - факт переходу права власності на нерухоме майно. Двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків;

- прийняття рішень та укладення акта приймання-передачі нерухомого майна від 12.12.2022 є комплексом дій, вчинених з метою передачі майна до складу статутного капіталу ТОВ «Дехаб»;

- у рішеннях вищого органу управління товариства виражається внутрішня воля товариства, такі рішення є передумовою для передачі майна до статутного капіталу. Акт приймання-передачі нерухомого майна від 12.12.2022 підписується на виконання конкретного обов`язку особи, що встановлений відповідним рішенням товариства;

- рішення загальних зборів учасників двох товариств та акт приймання-передачі, оформлений між ними, утворюють завершений юридичний склад, наявність якого є необхідною і достатньою для виникнення права власності на спірне нерухоме майно у товариства, якому це майно передається як внесок до статутного капіталу;

- результатом вчинення комплексу дій з передачі майна до складу статутного капіталу ТОВ «Дехаб» є правочин, оформлений у цьому випадку актом приймання-передачі нерухомого майна від 12.12.2022;

- отже, у спірних правовідносинах сторони вчинили правочин, внаслідок якого право власності на нерухоме майно перейшло від одного товариства до іншого. Рішенням загальних зборів ТОВ «Автомаркет» та рішенням установчих зборів ТОВ «Дехаб» виражено волю товариств, яку в подальшому реалізовано підписанням уповноваженими особами товариств акта приймання-передачі. Рішення загальних (установчих) зборів учасників товариства є актом ненормативного характеру органу управління юридичної особи;

- таким чином, може бути оскаржений та визнаний недійсним кінцевий результат комплексу дій з передачі майна до складу статутного капіталу ТОВ «Дехаб» - правочин, оформлений актом приймання-передачі нерухомого майна від 12.12.2022.

27. Отже, в постанові від 18.12.2024 у справі № 916/379/23 Велика Палата Верховного Суду чітко розмежувала:

- рішення загальних / установчих зборів - внутрішні корпоративні акти, які формують волю юридичної особи; 

- акт приймання-передачі майна - документ, який у конкретних обставинах може мати ознаки правочину, якщо підтверджує волевиявлення сторін і створює юридичні наслідки переходу права власності;

- прийняття рішень та укладення акта приймання-передачі нерухомого майна є комплексом дій, вчинених з метою передачі майна до складу статутного капіталу товариства, результатом вчинення яких є правочин, оформлений у цьому випадку актом приймання-передачі нерухомого майна.

28. Кримінальне правопорушення, передбачене статтею 206-2 КК України, посягає на нормальний порядок здійснення господарської діяльності, що слідує із його місця в системі Особливої частини КК України (розділ VII «Кримінальні правопорушення у сфері господарської діяльності»). Частиною цього порядку є збереженість законних корпоративних прав фізичних або юридичних осіб (часток, акцій, паїв їх засновників, учасників, акціонерів, членів). 

29. У статті 206-2 КК України йдеться про заволодіння майном підприємства, установи, організації, яке здійснюється виключно шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи чи організації. 

30. У диспозиції статті 206-2 КК України законодавець прямо визначив однією із ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення скоєння його шляхом вчинення правочинів.

31. Рішення загальних зборів учасників юридичної особи як таке не є правочином у розумінні статті 202 ЦК України, а отже не може бути однією із ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення для застосування частини третьої статті 206-2 КК України.

32. За обставинами справи ОСОБА_7 було, зокрема, обвинувачено в тому, що він як службова особа з використанням службового становища заволодів майном підприємства, у тому числі часткою засновника, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, чим заподіяв велику шкоду. Так, 03.01.2018 він подав реєстратору пакет документів (зокрема, протокол загальних зборів учасників АФ «Славутич» від 02.01.2018 № 1, проведених усупереч вимогам закону без участі засновників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи. На підставі зазначених документів державний реєстратор виключив зі складу засновників АФ «Славутич» ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , та зареєстрував 100 % статутного капіталу АФ «Славутич» на ОСОБА_7 . У такий спосіб обвинувачений заволодів частками статутного капіталу підприємства, які належать ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . 19.05.2018 ОСОБА_7 продав свою частку статутного капіталу АФ «Славутич», яка складала 100 %, ОСОБА_12 , чим заподіяв правонаступникам померлого засновника підприємства ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 велику шкоду на суму 11 149 500 грн.

33. У цій справі Велика Палата Верховного Суду виснувала, що рішення загальних зборів АФ «Славутич» від 02.01.2018 про виключення ОСОБА_8 зі складу учасників підприємства у зв`язку з його смертю; відмову спадкоємцям померлого у прийнятті їх до складу учасників АФ «Славутич» і здійсненні з ними розрахунків відповідно до статті 148 ЦК України; проведення перерозподілу часток у статутному капіталі АФ «Славутич» із визначенням частки ОСОБА_7 у розмірі 100 % статутного капіталу, можна вважати односторонніми правочинами, оскільки вони спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, як це передбачено частиною першою статті 202 ЦК України.

34. Проте, Велика Палата Верховного Суду не врахувала, що рішення загальних зборів АФ «Славутич» від 02.01.2018 не є правочином, а є лише передумовою та одним із елементів юридичного складу, наявність якого є необхідною для настання правових наслідків, які є кваліфікуючою ознакою статті 206-2 КК України - протиправне заволодіння частками учасників підприємства.

35. Прийняття рішень загальних зборів АФ «Славутич», оформлених протоколом № 1 від 02.01.2018, в розумінні статті 206-2 КК України, не призвели до протиправного заволодіння ОСОБА_7 частками статутного капіталу підприємства, які належать ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

36. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 89 ЦК України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом. Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

37. Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (тут і далі, якщо не зазначено інше, - в редакції, чинній на момент прийняття рішень загальних зборів АФ «Славутич» від 02.01.2018) в Єдиному державному реєстрі містяться зокрема, такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб:

8) перелік засновників (учасників) юридичної особи: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), серія та номер паспорта, якщо засновник - фізична особа; найменування, країна резидентства, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа; відмітка про закінчення повноважень засновника громадського формування у зв`язку з державною реєстрацією; 

15) розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) та розмір частки кожного із засновників (учасників);

38. Частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі:

1) відповідних заяв про державну реєстрацію;

2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій;

3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

39. Відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи заява про державну реєстрацію - документ установленого Міністерством юстиції України зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

40. Таким чином, заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, підписана і подана виконавчим органом юридичної особи державному реєстратору є дією юридичної особи, вчиненою через її виконавчий орган, спрямованою на реалізацію волевиявлення юридичної особи, оформленого рішенням загальних зборів її учасників. Внаслідок подання цієї заяви відбувається державна реєстрація змін про юридичну особу, зокрема щодо розміру часток у статутному капіталі учасників юридичної особи.

41. Водночас, Велика Палата Верховного Суду не врахувала, що внесення змін до відомостей про АФ «Славутич» до Єдиного державного реєстру в силу частини першої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відбулося на підставі відповідної заяви АФ «Славутич» про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, а також інших документів, доданих до неї, в тому числі, рішень загальних зборів.

42. До подання такої заяви та внесення відповідних змін про юридичну особу в Єдиний державний реєстр у ОСОБА_7 були відсутні правомочності володіння, користування і розпорядження частками статутного капіталу АФ «Славутич», які належали ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 . Відтак заволодіння цими частками, в розумінні статті 206-2 КК України, до подання такої заяви та внесення відповідних змін про юридичну особу в Єдиний державний реєстр не відбулося.

43. На підставі заяви АФ «Славутич», складеної на виконання рішень загальних зборів АФ «Славутич» від 02.01.2018, державний реєстратор вніс до Єдиного державного реєстру зміни до відомостей про юридичну особу - АФ «Славутич», внаслідок чого настали відповідні правові наслідки, зокрема, які стосуються зміни складу учасників підприємства, проведення перерозподілу часток у статутному капіталі АФ «Славутич» із визначенням частки ОСОБА_7 у розмірі 100 % статутного капіталу підприємства.

44. Отже, рішення загальних зборів АФ «Славутич» від 02.01.2018 разом із заявою, поданою державному реєстратору, про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - АФ «Славутич», утворюють завершений юридичний склад, наявність якого є необхідним і достатнім для настання правових наслідків, зокрема, які стосуються зміни складу учасників підприємства, проведення перерозподілу часток у статутному капіталі АФ «Славутич» із визначенням частки ОСОБА_7 у розмірі 100 % статутного капіталу.

45. Проте, Велика Палата Верховного Суду не врахувала зазначеного і зробила помилковий висновок про те, що якщо внаслідок ухваленого загальними зборами учасників товариства рішення відбувається набуття, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків певного кола осіб (наприклад, щодо виключення учасника з товариства, прийняття чи відмови у прийнятті спадкоємців померлого засновника (учасника) до складу учасників товариства; щодо перерозподілу часток у статутному капіталі товариства тощо), і при цьому жодних інших правочинів не вчиняється, то саме таке рішення слід вважати правочином для застосування приписів статті 206-2 КК України. 

Судді | ОСОБА_1
| ОСОБА_2
| ОСОБА_15
| ОСОБА_4
| ОСОБА_5
| ОСОБА_6