Справа № 462/5004/26 

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 липня 2026 року м. Львів
Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О. Б., секретаря судового засідання Шостак К. Р., за участю особи, відносно якої розглядаються матеріали ОСОБА_1 , інспектора ювенальної превенції ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, згідно протоколу проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, 

встановив:

ОСОБА_1 , 22.05.2026 року близько 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , не виконав своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проявилося у тому, що отримавши висновок лікаря та діагноз з рекомендаціями лікарні ім. Св. Миколая не забезпечив отримання дитиною належної медичної допомоги та підтримки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що його сину раніше було проведено операцію з видалення поліпів, у зв`язку з чим у дитини періодично виникають носові кровотечі. За словами свідка, напередодні події син самостійно травмувався, впавши з причепа, а в день події у нього виникла носова кровотеча. Зазначив, що після прибуття працівників поліції останні викликали бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, яка доставила дитину до лікарні Святого Миколая. За його словами, лікарі повідомили про необхідність госпіталізації, однак син злякався обстановки в лікарні, не бажав проходити подальше обстеження та наполягав на поверненні додому. У зв`язку з цим вони відмовилися від подальшого обстеження та госпіталізації, оскільки не вбачали у цьому необхідності. Факт будь-якого домашнього насильства, в тому числі фізичного, стосовно дитини заперечив.
Інспектор СЮП ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області Рудакова Ю. Р., зазначила що після надходження повідомлення на спецлінію «102» про можливе неналежне виконання батьківських обов`язків вона прибула на місце події у складі патрульного екіпажу. За результатами перевірки факт, викладений у первинному повідомленні, свого підтвердження не знайшов, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення не складався. Вказала, що на місце події було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, дитину госпіталізовано, при цьому повідомлень про безпосередню загрозу її життю чи здоров`ю не надходило. 
Малолітній ОСОБА_2 у судовому засіданні, пояснив, що батько його не бив та будь-якого фізичного насильства щодо нього не вчиняв. За його словами, батьки забрали у нього мобільний телефон, після чого він самостійно зателефонував до поліції, оскільки вважав, що працівники поліції відвезуть його до хрещеного. При цьому малолітній заперечив факт завдання йому тілесних ушкоджень батьком та підтвердив, що повідомлення про його побиття не відповідає дійсності.
Дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується у формі умислу.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року – батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, що у свою чергу вимагає, щоб: «докладалися всі можливі зусилля до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування».
Статтею 12 Закону України «Про освіту» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину тощо.
Відповідно до роз`яснень, викладених у абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Із електронного рапорту з ІКС «ІПНП» від 22.05.2026 року № 10138 вбачається, що на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до поліції та повідомив, що його побив батько. Зі слів дитини, у нього текла кров із носа, була опухла голова, а батько завдавав йому ударів палицею від швабри по голові.
Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого від 22.05.2026 року № 44070, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагностовано: неуточнену травму голови, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин скроневої ділянки справа, гематому лівого вуха та множинні гематоми обличчя.
Згідно з електронними рапортами з ІКС «ІПНП» від 22.05.2026 року № 10169 та № 10171, на лінію «102» надійшло повідомлення від чергового лікаря лікарні Святого Миколая про те, що бригадою швидкої медичної допомоги до медичного закладу доставлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, зі слів дитини, був побитий батьками за місцем проживання. Також повідомлено, що мати відмовилася від госпіталізації дитини та, поки лікар оформляла медичну документацію, без попередження залишила медичний заклад разом із сином. При цьому лікарі наполягали на необхідності госпіталізації, а черговий лікар висловила занепокоєння щодо стану здоров`я дитини, оскільки остання перебувала у наляканому стані та самостійно звернулася за допомогою
Із листа Відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району Львівської міської ради від 13.07.2026 року № 26007-вих-102607 вбачається, що під час спільного обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_3 працівниками служби у справах дітей, інспектором ювенальної превенції та фахівцем із соціальної роботи встановлено, що для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей створено задовільні житлово-побутові умови, сім`я забезпечена всім необхідним. Відповідно до акта оцінки потреб сім`ї від 13.07.2026 року складні життєві обставини відсутні. Також повідомлено, що конфлікт між матір`ю та сином мав побутовий характер і на момент проведення перевірки був вичерпаний, із матір`ю проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків, а негативної інформації щодо сім`ї від навчальних закладів, медичних установ, правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування чи громадян до служби не надходило.
Відтак, заслухавши пояснення учасників, дослідивши представлені матеріали справи, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 216767 від 22.05.2026 року; рапорт інспектора СЮП ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області Ю. Рудакової від 30.05.2026 року, в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а також медичну карту стаціонарного хворого № 44070, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
При цьому відомостей, які б об`єктивно підтверджували необхідність внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали справи не містять.
Разом із тим, встановлені судом обставини свідчать про неналежне виконання батьком своїх обов`язків щодо виховання та забезпечення належних умов для життя і розвитку дитини, що й стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за відповідною нормою КУпАП.
Проаналізувавши зазначені документи, суд дійшов висновку про їх відповідність критеріям належності і допустимості. 
В свою чергу доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 , наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, судді не надано.
За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на неї має бути накладено стягнення у виді адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на момент вчинення адміністративного правопорушення становить 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 40-1, 184, 283, 284 КУпАП, суд -

ухвалив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн. судового збору.
Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.
Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова з дня винесення постанови.

Суддя: Постигач О. Б.