Справа № 438/1163/26 
Провадження 2/438/665/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

15 вересня 2026 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі:
головуючого судді Радановича Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Кекош Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:

Представником ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Кариною Кукса через систему «Електронний суд» подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №641567866 від 07.04.2025 у розмірі 17614,36 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивачем зазначено, що 07.04.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №641567866 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитний договір №641567866 від 07.04.2025 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одразу після вчинених дій, первісним кредитором 07.04.2025 перераховано грошові кошти в сумі 5800 гривень на банківську карту відповідача, яку остання вказала у заявці при укладенні кредитного договору. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання, проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість.
10.06.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»  уклали договір факторингу №МВ-ТП/39 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимог №Б/Н від 10.06.2025 до договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача.
27.02.2026 ТОВ «Таліон Плюс» та позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»  уклали договір факторингу №27/0226-01 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимог №1 від 27.02.2026 до договору факторингу та Акту прийому-передачі реєстру прав вимоги №1 до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 2051436 грн. 
Загальний розмір заборгованості за договором №641567866 від 07.04.2025 станом на день подачі позовної заяви становить 20514,36 грн, з яких: 5800 грн - заборгованість по тілу кредиту, 11466,36 грн - заборгованість по процентах, 348 грн – заборгованість за комісією, 2900 – заборгованість за штрафними санкціями. Позивач просить стягнути в судовому порядку 17614,36 грн, вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 2900 грн у межах даного позову не заявляються.
Ухвалою судді від 30.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 31.08.2026 року розгляд справи відкладено на 15 вересня 2026 року, у зв`язку з неявкою відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. У заяві від 15.09.2026 просить справу розглядати у її відсутності.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 2 статті 639 ЦК України визначено що у випадку, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вказаний Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Положеннями ст.3 даного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 07.04.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №641567866 в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, 07.04.2025 відповідач  ОСОБА_1 ознайомилася з умовами та підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на офіційному сайті кредитодавця, а також у особистому кабінеті позичальника на сайті кредитодавця, у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору, порядок укладення електронного кредитного договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту).
Матеріалами справи підтверджено, що 07.04.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №641567866, згідно умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.
Відповідно до п.2.2 договору загальний розмір кредиту за цим договором становить 5800 грн. Разом з тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів.
Відповідно до Паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» строк кредитування становить 1826 днів; базова процентна ставка: 357,70%; реальна річна процентна ставка, процентів річних – 2200,74; комісія за надання кредиту становить 348 грн.
Первинний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 5800 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про проведення платіжної операції.
Доказів того, що на картку відповідача ОСОБА_1 не було перераховано суму у розмірі 5800 грн відповідач не надала.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №641567866 за період з 07.04.2025 по 10.06.2025 становила: 5800 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3324,56 грн - заборгованість по відсотках, 348 грн – комісія, 2900 грн - неустойка.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон плюс» заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором з 10.06.2025 по 27.02.2026 становить: 5800 грн – тіло кредиту, 11466,36 грн – заборгованість по відсотках, 348 грн – комісія, 2900 грн – неустойка.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором, надавши їй кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача.
Згідно виписки з особового рахунку за договором кредитної лінії №641567866 від 07.04.2025 встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.05.2026 становить 20514,36 грн, з яких: 5800 грн - заборгованість по тілу кредиту, 11466,36 грн - заборгованість по процентах, 348 грн – заборгованість за комісією, 2900 – заборгованість за штрафними санкціями. Вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 2900 грн у межах даного позову позивачем не заявляються.
10.06.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/39, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу.
Відповідно до Реєстру прав вимог №Б/Н від 10.06.2025 до договору факторингу №МВ-ТП/39 від 10.06.2025 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 12372,56 грн.
27.02.2026 між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»  укладено договір факторингу №27/0226-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу.
Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 27.02.2026 до договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 20514,36 грн.
До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.
Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року, справа №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.
Суд враховує, що відповідно до укладених договорів факторингу ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право вимоги до відповідача.
Таким чином, відповідно до умов договорів факторингу та відповідно до вимог ЦК Україниу зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, тому ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та наділене правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №641567866 від 07.04.2025.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником  ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). 
За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.
Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Первинний кредитор умови укладеного договору виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 5800 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну карту.
Відповідачем ОСОБА_1 доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором суду не надано, як і не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості, поданого позивачем.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки у встановлений договором строк відповідач ОСОБА_1 не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти за користування кредитом, суд вважає, що у позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» виникло право на заявлення вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №641567866 від 07.04.2025 у розмірі 9124,56 грн (тіло кредиту 5800 грн та відсотки 3324,56 грн), які нараховані первісним кредитором, з таких підстав.
Згідно розрахунку заборгованості, який виконано первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 10.06.2025 становила 12372,56 грн, а саме: 5800 грн - тіло кредиту, 3324,56 грн - відсотки за користування кредитом, 348 грн – комісія, 2900 грн - неустойка.
Із Реєстру прав вимоги №Б/Н від 10.06.2025 до Договору факторингу №МВ-ТП/39 від 10.06.2025, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 12372,56 грн. 
Разом із тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність збільшення суми заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» порівняно з розрахунком первісного кредитора. Зокрема, позивачем не надано доказів внесення змін до умов кредитного договору, укладення додаткових угод із відповідачем або інших законних підстав, які б обґрунтовували зміну первісного розміру зобов`язання після відступлення права вимоги за договорами факторингу.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що збільшення ТОВ «Таліон Плюс» суми заборгованості з 12372,56 грн до 20514,36 грн не підтверджене належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позивачем не доведено обґрунтованість заявлених вимог у цій частині.
З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у межах суми, підтвердженої розрахунком первісного кредитора, а саме в загальному розмірі 9124,56 грн, з яких 5800 грн становить заборгованість за тілом кредиту, 3324,56 грн заборгованість за нарахованими процентами. 
Щодо позовної вимоги про стягнення комісії у розмірі 348 грн за договором, суд зазначає таке.
Пунктом 8.5 договору №641567866 від 07.04.2025 визначено, що розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 348 грн. 
На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту більше одного місяця.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 202/5330/19) у кредитному договір не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону.
Суд звертає увагу, що у договорі не вказано за яку саме послугу позивач встановив комісію. Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи те, що позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не подано доказів, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачеві за котрі необхідно здійснювати сплату комісії, тому у задоволенні вимог щодо стягнення комісії в сумі 348 грн необхідно відмовити.
Вирішуючи вимогу про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частин 1-3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 
Відповідно до ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надає договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, додаткову угоду №25771542878 до договору про надання правничої допомоги; акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у статях 137, 141 ЦПК України критерії.
Предметом позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 17614,36 грн, зокрема тіло кредиту 5800 грн, яка є незначною. Дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Підготовка адвокатом позову не вимагали аналізу великого обсягу документів та значних затрат часу.
Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.
Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, який включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 7000 грн є завищеним, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, тому з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 1379,17 грн (9124,56 грн х 2662,40 грн /17614,36 грн).

Керуючись статтями 13, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
у х в а л и в:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №641567866 від 07.04.2025 в розмірі 9124,56 грн, яка складається з: 5800 грн – заборгованості за тілом кредиту, 3324,56 грн - заборгованості по відсотках за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 1379,17 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
В задоволенні решти частини позовних вимог та судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», адреса: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, будинок, 34 офіс 333, код ЄДРПОУ: 43541163, ); 
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Григорій РАДАНОВИЧ