ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Справа №160/17826/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідач 1: військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), відповідач 2: військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
УСТАНОВИВ:

24.06.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідач 1: військової частини НОМЕР_2 , відповідач 2: військової частини НОМЕР_4 , у якому позивач просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_4 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 05.03.2022 року по 05.11.2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 2023 роки без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, 01.01.2024 року у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 05.03.2022 року по 05.11.2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року 2481 гривня 00 копійок, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року - 2684 гривні 00 копійок, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року 3028 гривень 00 копійок на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 06.11.2024 року по 21.04.2026 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2025 2026 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 2025 роки, одноразової допомоги при звільнення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2024 року, 01.01.2025 року, 01.01.2026 року у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 06.11.2024 року по 21.04.2026 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2025 2026 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 2025 роки, одноразової допомоги при звільнення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року - 3028 гривень 00 копійок, Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 року - 3028 гривень 00 копійок, Законом України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 01.01.2026 року 3328 гривень 00 копійок на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у відповідачів. Відповідачами при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення та інших належних йому виплат застосовано неправильну розрахункову величину, що призвело до заниження їх розміру. У зв`язку з цим позивач вважає дії відповідачів протиправними та просить здійснити відповідний перерахунок і виплату. З урахуванням обставин викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.
Ухвалою від 30 червня 2026 року суд відкрив провадження у справі №160/17826/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідач на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, 06.07.2026 надіслав до суду письмовий відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що грошове забезпечення виплачувалось у відповідності до норм діючого законодавства. Порушень прав позивача не було. 
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) проходив військову службу з 05.03.2022 по 05.11.2024 у військовій частині НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), а з 06.11.2024 по 21.04.2026 рік у військовій частині НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), що підтверджується копією наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 05.03.2022 № 33, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 05.11.2024 № 187, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.04.2026 № 335 та даними військового квитка серія НОМЕР_7 . 
04.06.2026 позивач звернувся до відповідачів до кожного окремо, із заявами про надання відомостей застосування розміру прожиткового мінімуму при нарахуванні йому грошового забезпечення. Відповіді не отримав.
На підтвердження заявлених вимог позивач долучив до матеріалів справи Довдку форми ОК-5, згідно фінформації якої, відповідачі обчислювали та виплачували ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 05.03.2022 року по 05.11.2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 2023 роки без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, 01.01.2024 року у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт; за період з 06.11.2024 року по 21.04.2026 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2025 2026 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 2025 роки, одноразову допомогу при звільнення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2024 року, 01.01.2025 року, 01.01.2026 року у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт
Позивач вважає протиправними такі дії відповідачів, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, а також доводам відповідача у відзиві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації військовослужбовця.
Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань кваліфікованим особовим складом, враховувати характер та умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
На виконання наведеної норми Закону №2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №704).
Пунктом 2 Постанови №704 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців складається, зокрема, з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 4 Постанови №704 у первісній редакції було визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з відповідними додатками до цієї постанови.
Разом із тим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 до пункту 4 Постанови №704 було внесено зміни, якими передбачено використання як розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022, пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким було внесено відповідні зміни до пункту 4 Постанови №704, визнано протиправним та скасовано.
У зв`язку з цим Верховний Суд у низці постанов, зокрема від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 12.09.2022 у справі №500/1813/21, від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, виходив з того, що з 29.01.2020 при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням застосуванню підлягає прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року, а не прожитковий мінімум станом на 01.01.2018.
При цьому Верховний Суд звертав увагу, що у випадку, коли грошове забезпечення військовослужбовця та похідні від нього виплати залежать від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, зміна розрахункової величини відповідно впливає і на розмір інших складових грошового забезпечення.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.04.2024 у справі №240/16735/21 розглядалися вимоги військовослужбовця щодо перерахунку грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпусток, і Суд визнав релевантними висновки щодо застосування пункту 4 Постанови №704 у частині використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Отже, за період з 05.03.2022 року до 19.05.2023 року включно посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача підлягали визначенню із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року, тобто у 2022 році – 2481,00 грн, а у 2023 році – 2684,00 грн, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт.
Суд зазначає, що вказана розрахункова величина впливає не лише на розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, але й на розмір тих складових грошового забезпечення, які обчислюються виходячи з таких окладів.
Таким чином, якщо у зазначений період відповідач здійснював нарахування грошового забезпечення позивачу виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, такі дії не відповідають вимогам пункту 4 Постанови №704 у редакції, яка підлягала застосуванню у цей період.
Водночас суд звертає увагу на зміну правового регулювання з 20.05.2023.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704», яка набрала чинності 20.05.2023, абзац перший пункту 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт.
Отже, з 20.05.2023 правове регулювання визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців змінилося, а розрахунковою величиною стала фіксована сума 1762,00 грн.
У цьому контексті суд враховує актуальну правову позицію Верховного Суду, сформовану саме у спорах щодо грошового забезпечення діючих військовослужбовців.
Так, у постанові Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №420/5584/24 предметом спору були дії військової частини щодо обчислення та виплати військовослужбовцю грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини, установленої постановою №481. Верховний Суд виходив з того, що частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців делеговано Кабінету Міністрів України.
Зазначений підхід був додатково підтверджений Верховним Судом у постанові від 16.07.2026 у справі №320/29450/24, у якій Суд окремо зазначив, що правовідносини щодо оскарження постанови №481 як нормативно-правового акта не є тотожними правовідносинам щодо безпосереднього нарахування та виплати грошового забезпечення діючому військовослужбовцю. Верховний Суд наголосив, що саме Кабінету Міністрів України законом делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри складових грошового забезпечення військовослужбовців, у тому числі базову величину для розрахунку посадових окладів.
Відтак посилання на постанову Верховного Суду від 17.02.2026 у справі №520/5814/24 не може бути безпосередньою підставою для задоволення позовних вимог у цій справі за період після 20.05.2023, оскільки у справі №520/5814/24 вирішувалося питання оформлення довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, тоді як у цій справі спір виник безпосередньо щодо нарахування та виплати грошового забезпечення особі під час проходження нею військової служби.
Таким чином, з 20.05.2023 року при обчисленні грошового забезпечення позивача відповідачі правомірно повинні були застосовувати положення пункту 4 Постанови №704 у редакції постанови №481, тобто виходячи з фіксованої розрахункової величини 1762,00 грн.
За таких обставин вимоги позивача про перерахунок грошового забезпечення за період після 20.05.2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 року, 01.01.2024 року, 01.01.2025 року та 01.01.2026 року, задоволенню не підлягають.
Так само відсутні підстави для перерахунку виходячи із зазначених позивачем розмірів прожиткового мінімуму виплат, які є похідними від розміру грошового забезпечення та були нараховані за періоди, у яких застосування розрахункової величини 1762,00 грн було передбачено чинною редакцією пункту 4 Постанови №704.
Разом з тим щодо періоду з 05.03.2022 року по 19.05.2023 року суд встановив, що позивач мав право на визначення посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно.
Оскільки надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження військової служби, щомісячна премія та інші виплати визначаються з урахуванням відповідних складових грошового забезпечення, неправильне визначення базових окладів має наслідком необхідність здійснення відповідного перерахунку таких виплат за цей період.
При цьому суд не здійснює самостійного розрахунку належних позивачу сум, оскільки такий розрахунок потребує врахування конкретних тарифного розряду, військового звання, вислуги років, установлених позивачу відсоткових надбавок, премій, інших виплат та фактично виплачених сум.
Саме на відповідача покладається обов`язок провести відповідний розрахунок на підставі наявних у нього документів щодо проходження позивачем військової служби та здійснених йому виплат, із урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому суд враховує приписи частини другої статті 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене узгоджується також із вимогами частини другої статті 19 Конституції України, за якою органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо вимог про перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпусток суд зазначає таке.
Зазначені виплати безпосередньо пов`язані з розміром грошового забезпечення військовослужбовця, а тому у випадку, коли їх розмір визначався із неправильного розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, вони також підлягають відповідному перерахунку.
Верховний Суд у постанові від 25.04.2024 у справі №240/16735/21 застосував наведений підхід до вимог про перерахунок грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані відпустки.
Водночас у цій справі такий перерахунок можливий лише щодо тих виплат, які були нараховані за період, у якому застосовувалася первісна редакція пункту 4 Постанови №704, тобто до 20.05.2023 року.
Отже, за наявності підтвердження того, що відповідні виплати були нараховані позивачу за період до 20.05.2023 року із застосуванням неправильно визначених посадового окладу та окладу за військовим званням, відповідач зобов`язаний провести їх перерахунок з урахуванням належних розмірів базових окладів та раніше виплачених сум.
Щодо виплат, здійснених після 20.05.2023 року, підстав для їх перерахунку із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025 та 01.01.2026 немає, оскільки на відповідні дати діяла редакція пункту 4 Постанови №704, якою встановлено фіксовану розрахункову величину 1762,00 грн.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню: у частині, що стосується нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 05.03.2022 року по 19.05.2023 року, – за умови визначення посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 року та 01.01.2023 року відповідно, з проведенням перерахунку похідних складових грошового забезпечення та відповідних виплат, які були нараховані за цей період.
В іншій частині позовних вимог, зокрема щодо застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024, 01.01.2025 та 01.01.2026, підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно достатті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з цим позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак питання щодо розподілу витрат на сплату судового збору судом не розглядається. Інші судові витрати позивачем не заявлено.
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідач 1: військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), відповідач 2: військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_4 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 05 березня 2022 року по 19 травня 2023 року без урахування розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_4 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 05 березня 2022 року по 19 травня 2023 року, визначивши розміри посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті заявлених позовних вимог – відмовити. 
Судові витрати у справі не стягуються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук