Справа № 211/6638/26
Провадження № 2-о/211/178/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Н.О.Сарат
присяжних: Василькової Т.М та Журавльової Л.Д.
секретаря судового засідання С.М. Зоріної
у відсутність заявника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявниці Сторчеус Геннадій Миколайович про визнання фізичної особи безвісти відсутньою, -
ВСТАНОВИВ:
Представник заявниці звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Станове, Тростянецького району, Сумської області, безвісно відсутньою. 
В обгрунтування заяви вказано, що  ОСОБА_1 (прізвище до шлюбу – ОСОБА_3 ) є власницею житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є бабусею ОСОБА_1 і з 2007 року проживала разом з нею за вищевказаною адресою.
16 квітня 2018 року, ОСОБА_2 вийщла з дому і не повернулась. З того часу будь-який зв`язок з нею втрачено. Вона ні разу не зателефонувала, не повідомила іншим способом про місце свого перебування. ОСОБА_1 намагалась встановити її місце знаходження, але безрезультатно.
З офіційною заявою до Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області заявниця звернулась 16 квітня 2018 року.
17 квітня 2018 року Довгинцівським відділенням поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження – 12018040720000678, копія витягу та повідомлення про початок досудового розслідування надається).
До сьогоднішнього дня, ОСОБА_2 так і не з`явилась, про її місце перебування ОСОБА_1 також нічого не відомо.
ОСОБА_2 (бабуся заявниці), була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. В зв`язку з тим, що вона так і залишається бути зареєстрованою за цією адресою, а зняти її з реєстрації без рішення суду про визнання її безвісно відсутньою або померлою заявниця не має змоги, що перешкоджає їй в користуванні своєю власністю (вищевказаним житловим будинком), тож ОСОБА_1 вимушена звертатись в суд з заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою, маючи надію, що вона жива і коли-небудь повернеться додому. 
В силу ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. 
Про місце перебування ОСОБА_2 немає відомостей набагато більше року, цей факт підтверджується витягом з ЄРДР, а також у разі необхідності зможуть підтвердити і свідки.
24.06.2026 року заява була прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних.
Заявниця надала заяву про розгляд справи без її участі наполягала на задоволенні заяви.
Судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення вимог заяви по суті, що заява про визнання особи безвісно відсутньою підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає у порядку окремого провадження також справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (пункт 3 частини 2 статті 293 ЦПК України).
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Так встановлено, що ОСОБА_1 (прізвище до шлюбу – ОСОБА_3 ) є власницею житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є бабусею ОСОБА_1 і з 2007 року проживала разом з нею за вищевказаною адресою.
16 квітня 2018 року, ОСОБА_2 вийщла з дому і не повернулась. З того часу будь-який зв`язок з нею втрачено. Вона ні разу не зателефонувала, не повідомила іншим способом про місце свого перебування. ОСОБА_1 намагалась встановити її місце знаходження, але безрезультатно.
З офіційною заявою до Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області заявниця звернулась 16 квітня 2018 року.
17 квітня 2018 року Довгинцівським відділенням поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження – 12018040720000678, копія витягу та повідомлення про початок досудового розслідування надається).
До сьогоднішнього дня, ОСОБА_2 так і не з`явилась, про її місце перебування ОСОБА_1 також нічого не відомо.
ОСОБА_2 (бабуся заявниці), була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. 
В зв`язку з тим, що вона так і залишається бути зареєстрованою за цією адресою, а зняти її з реєстрації без рішення суду про визнання її безвісно відсутньою або померлою заявниця не має змоги, що перешкоджає їй в користуванні своєю власністю (вищевказаним житловим будинком), тож ОСОБА_1 вимушена звертатись в суд з заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою.
Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України.
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до статті 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені статтею 44 ЦК України.
Згідно зі статтею 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.
Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.
Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування.
За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.
Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини 2 статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.
17 квітня 2018 року Довгинцівським відділенням поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження – 12018040720000678, копія витягу та повідомлення про початок досудового розслідування надається).
До сьогоднішнього дня, ОСОБА_2 так і не з`явилась, про її місце перебування ОСОБА_1 також нічого не відомо.
Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом року за місцем останнього відомого місця проживання  ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявниці та наявність підстав для визнання останньої безвісно відсутньою, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.
Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою в порядку статті 309 ЦПК України.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі статей 43 ЦК України, керуючись статтями 2, 3, 4, 7, 12, 19, 76-83, 95, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 305, 307-309, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , представник заявниці ОСОБА_4 про визнання фізичної особи безвісти відсутньою - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Станове, Тростянецького району, Сумської області, безвісно відсутньою.
Роз`яснити положення частини 1 статті 309 ЦПК України, згідно з якими у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 24.07.2026 року.

Суддя Сарат Н.О.

Присяжні Василькова Т.М.

Журавльової Л.Д.