ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/5283/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Польські меблі” до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Польські меблі” (далі – ТОВ “Польські меблі”, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – митний орган, митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 11 листопада 2025 року №UA205080/2025/000009/2, від 17 грудня 2025 року №UA205080/2025/000012/2, від 26 січня 2026 року №UA205100/2026/000002/2, від 20 лютого 2026 року №UA205100/2026/00005/2. 
Позивач зазначає, що на виконання зовнішньоекономічного контракту здійснив імпорт меблів на митну територію України та подав до Волинської митниці митні декларації, визначивши митну вартість товарів за першим методом – за ціною договору (вартістю операції). Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом подано контракт, інвойси, пакувальні листи, транспортні документи, платіжні документи, експортні декларації та інші документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України (далі – МК України).
Позивач зазначає, що за результатами контролю правильності визначення митної вартості відповідач направив повідомлення про необхідність надання додаткових документів, мотивуючи це наявністю розбіжностей у поданих документах та відсутністю відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості. На вимогу митного органу позивач подав додаткові документи та письмові пояснення, однак митниця дійшла висновку про неможливість застосування першого методу визначення митної вартості та прийняла рішення про її коригування із застосуванням резервного методу, одночасно оформивши картки відмови у прийнятті митних декларацій.
На думку позивача, відповідач не навів належного обґрунтування причин неможливості застосування основного методу визначення митної вартості, а наведені у спірних рішеннях зауваження не свідчать про недостовірність заявленої митної вартості. Позивач стверджує, що всі документи є узгодженими між собою, містять відомості про фактично сплачену ціну товару та дозволяють ідентифікувати поставку. Сам факт спрацювання системи управління ризиками, відмінність рівня митної вартості від вартості аналогічних товарів або витребування додаткових документів, на переконання позивача, не є самостійними підставами для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості. У зв`язку із прийняттям спірних рішень позивач був змушений здійснити митне оформлення товарів із наданням фінансових гарантій та сплатою митних платежів, обчислених виходячи із скоригованої митної вартості.
Позивач вважає, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням вимог статей 53, 54, 55, 57 та 58 МК України, а також принципу правової визначеності та обґрунтованості рішень суб`єктів владних повноважень
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
Відповідач у поданому відзиві проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні.
Митниця зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів було встановлено низку розбіжностей у поданих декларантом документах, які не давали можливості перевірити достовірність заявленої митної вартості та числові значення її складових. Відповідач звертає увагу на невідповідності у документах щодо умов поставки, оплати товару, транспортних витрат, банківських документів та інших відомостей, які, на його думку, мають значення для визначення митної вартості.
Відповідач зазначає, що декларанту було запропоновано подати додаткові документи відповідно до статті 53 МК України, однак надані документи та пояснення не усунули виявлених сумнівів. За результатами консультацій із декларантом митниця дійшла висновку про неможливість визначення митної вартості за першим методом, а також про відсутність підстав для застосування другорядних методів, передбачених статтями 59-63 МК України, у зв`язку з чим визначила митну вартість товарів за резервним методом із використанням наявної у митного органу інформації про митне оформлення аналогічних товарів.
Крім того, відповідач зазначає, що рішення про коригування митної вартості містять належне обґрунтування причин їх прийняття, відповідають вимогам статей 54 та 55 МК України, а також сформованій практиці Верховного Суду щодо здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів.
Ухвалою суду від 27.07.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін у судове засідання.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
01.09.2024 між ТОВ “Польські меблі” (покупець) та компанією FABRYKA MEBLI PIASKI Henryk Kaczorowski Sp. z o.o. (Республіка Польща) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №2.
Відповідно до умов зазначеного контракту продавець зобов`язався продати покупцеві меблі та аксесуари (товар), а покупець – приймати та оплачувати товар. Номенклатура, асортимент, кількість, ціна, умови поставки, строки постачання та оплати визначаються сторонами у специфікаціях або рахунках-проформах (інвойсах), що оформлюються на кожну окрему партію товару та є невід`ємною частиною контракту.
Поставка товару здійснюється на умовах FCA Piaski (Республіка Польща) відповідно до Правил Інкотермс 2020. Ціна товару визначається у польських злотих та включає вартість товару відповідно до погоджених сторонами специфікацій та інвойсів. Оплата здійснюється покупцем у порядку та строки, погоджені сторонами для кожної окремої поставки, шляхом банківського переказу на рахунок продавця.
На виконання зазначеного контракту продавцем складено рахунок-проформу №PFE_0041_2025_10 від 27.10.2025 та рахунок-фактуру (інвойс) №І_0003_2025_11 від 04.11.2025 на суму 26 500,20 польських злотих.
З метою митного оформлення товару (меблі дерев`яні для столових та житлових кімнат) представником позивача (декларантом) 10.11.2025 подано до Волинської митниці митну декларацію (далі – МД) №25UA205080008004U0, у якій митну вартість товару визначено за основним методом – за ціною договору (вартістю операції) у розмірі 26 500,20 польських злотих та з урахуванням складової митної вартості – витрат на транспортування товару в сумі 13 096,57 грн.
На підтвердження заявленої митної вартості декларантом до МД додано: рахунок-проформу №PFE_0041_2025_10 від 27.10.2025; рахунок-фактуру (інвойс) №I_0003_2025_11 від 04.11.2025; автотранспортну накладну №100952 від 04.11.2025; платіжну інструкцію в іноземній валюті (SWIFT) №53 від 30.10.2025; рахунок на оплату транспортних послуг №4 від 10.11.2025; довідку №4 від 10.11.2025 на підтвердження вартості перевезення товару; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 20.02.2024; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №І-156 від 26.09.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №1 від 01.09.2024; зовнішньоекономічний контракт №2 від 01.09.2024; договір про надання послуг митного брокера №07/25МБО від 21.04.2025; договір на транспортне обслуговування №0412/2024 від 04.12.2024; копію митної декларації країни відправлення №25PL3940100026G7B8 від 04.11.2025.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару митним органом було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять наступні розбіжності.
Згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (далі - Постанова №216). З урахуванням викладеного, надана платіжна інструкції в іноземній валюті не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить: - обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216, зокрема підпису(ів) [власноручного(их)/електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.
До митного оформлення надано рахунок на оплату транспортних послуг та довідку про транспортні витрати, однак не надано договір на перевезення та заявку на перевезення. 
Уповноважена особа продавця згідно інвойсу не відповідає уповноваженій особі продавця згідно контракту.
Наданий висновок Рівненської ТПП “Експертний висновок” від 26.09.2024 №І-156 (далі - Висновок) не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару. Відповідно до Національного стандарту №1 “Загальні засади оцінки майна і майнових прав”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому, оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. При цьому, до Висновку не долучено витягів з мережі Інтернет, інформаційних ресурсів, які використовувалися як джерела інформації. За відсутності у розпорядженні митного органу додатків до Висновку не можливо перевірити достовірність використаних експертом даних при проведенні оцінки.
У зв`язку з виявленими розбіжностями декларанту відповідно до статей 53 та 54 МК України запропоновано протягом десяти календарних днів надати додаткові документи, а саме: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (договір на перевезення та заявку); 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними.
Декларантом на вимогу митниці надано: лист б/н від 10.11.2025; заявку на перевезення №03/11/2025_2 Piaski від 03.11.2025; договір на перевезення №0412/2024 від 04.12.2024; лист №11/11/2025 від 11.11.2025, лист №11/11/25/1 від 11.11.2025.
Декларант відмовився від надання інших документів, про що вказав в листі №11/11/25/1 від 11.11.2025.
Внаслідок цього Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 11.11.2025 №UA205080/2025/000009/2 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205080/2025/000110.
У графі 33 оскаржуваного рішення від 11.11.2025 №UA205080/2025/000009/2 зазначено, що при проведенні порівняння ціни відповідно до п. 2.2.13, 2.2.14, 2.2.19 наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України” встановлено, що митне оформлення подібних товарів здійснювалось за більш високим рівнем митної вартості, що суперечать поняттю “дійсної вартості” у розумінні ст. VII ГАТТ. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством країни імпорту, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Враховуючи вищевикладене, а також те, що декларантом не надано в повному обсязі додаткових документів, що вимагались митним органом, та які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо. 
Митний орган звернув увагу на те, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення. З урахуванням наведеного, митниця дійшла висновку, що декларантом не забезпечено надання відповідно до п. 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, та не дотримано вимог частини вісімнадцятої статті 58 цього Кодексу. У зв`язку з вищевикладеним митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які відповідають умовам статей 59, 60 МК України (оформлені за ціною договору, та час експорту яких збігається або є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару), методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта - митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (ЕМД від 21.10.2025 №25UA209230100139U0, товар №28). 
За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - “Меблі дерев`яні для житлових кімнат: TV тумба Switch зі скляною полицею 180 Вітрина Switch WW 3 60 квадратна Полиця Switch 120 Шафка Switch SW 4 вертикальна 60 TV тумба Switch зі скляною полицею 180 Вітрина Cross висока TV Тумба Cross Вітрина Switch WW 3 180 Меблева стінка VERTI 2 Комод FLY SBK Підвісна тумбадля взуття EASY typ 09 Меблева стінка Dorade Вітрина Cross низька TV Тумба Cross Вітрина FLY 41 Меблева стінка Dorade Вітрина Switch WW 3 180 Комод FLY SBK”, країна походження - PL, який ввозився з Польщі на умовах поставки FCA згідно контракту, укладеного з виробником товару, та митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом. З урахуванням цього митний орган визначив митну вартість товару із застосуванням рівня митної вартості 4,8 дол. США за 1 кг (17,65 польських злотих за 1 кг відповідно до курсу Національного банку України).
Додатково у рішенні зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х та статті 55 МК України. Крім того, декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або в судовому порядку.
Товар було випущено у вільний обіг згідно з МД від 11.11.2025 №25UA205080008060U0 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Також на виконання зазначеного контракту продавцем складено рахунок-проформу №PFE_0018_2025_12 від 10.12.2025 та рахунок-фактуру (інвойс) №I_0015_2025_12 від 11.12.2025 на суму 24 370,20 польських злотих.
З метою митного оформлення товарів представником позивача (декларантом) 16.12.2025 подано до Волинської митниці МД №25UA205080008755U2, у якій задекларовано два товари: 1. меблі дерев`яні для столових та житлових кімнат; 2. меблі для сидіння, що можуть перетворюватися на ліжка. Митну вартість товарів визначено за основним методом – за ціною договору (вартістю операції) у розмірі 24 370,20 польських злотих та з урахуванням складової митної вартості – витрат на транспортування товарів у сумі 17 808,41 грн.
На підтвердження заявленої митної вартості декларантом до МД додано: рахунок-фактуру (інвойс) №I_0015_2025_12 від 11.12.2025; автотранспортну накладну №160130 від 11.12.2025; зовнішньоекономічний контракт №2 від 01.09.2024; рахунок на оплату транспортних послуг №282 від 12.12.2025; довідку з транспортно-експедиційних витрат №2 від 12.12.2025; договір про надання послуг митного брокера №133 від 12.11.2025; договір на транспортне обслуговування №0812/25 від 08.12.2025; заявку №0812/25_2 на перевезення вантажу від 08.12.2025; заяву декларанта від 16.12.2025; копію митної декларації країни відправлення №25PL394010002FG4B3 від 11.12.2025; 
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару №1 митним органом було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, зазначені у вимозі митниці від 16.12.2025.
Відповідно до рахунка-фактури від 11.12.2025 №І_0015_2025_12 передбачена 100% передоплата. Декларантом не надано до митного оформлення платіжні документи та не зазначено у гр. 44 МД 25UA205080008755U2.
Надана копія митної декларації країни відправлення №25PL394010002FG4B3 від 11.12.2025 та рахунок-фактура від 11.12.2025 №І_0015_2025_12 не відповідають вимогам статті 254 МК України, у зв`язку з чим митниця просила надати їх переклади.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 “Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення” (далі - Наказ №599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів: банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. 
Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано заявку на перевезення вантажу від 08.12.2025 №0812/25_2, рахунок на оплату від 12.12.2025 №282, довідку з транспортно-експедиційних витрат від 12.12.2025 №2. 
Згідно з автотранспортної накладної від 11.12.2025 №160130 перевізником є TRANS LINE CITY, що суперечить надавачу послуг по перевезенню, вказаному в рахунку на оплату від 12.12.2025 №282 - ФОП ОСОБА_1 . Документів від фактичних перевізників товару не надано, що не дає можливості перевірити достовірність заявлених транспортних витрат, а отже і достовірність заявлення такої складової митної вартості як витрати на транспортування.
У зв`язку з виявленими розбіжностями декларанту відповідно до статей 53 та 54 МК України запропоновано протягом десяти календарних днів надати додаткові документи, а саме: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними.
Декларантом на вимогу митниці надано: висновок Рівненської ТПП “Експертний висновок” від 26.09.2024 №І-156 (далі - Висновок); Специфікацію - Додаток №1 від 01.09.2024 до зовнішньоекономічного контракту №2 від 01.09.2024; витяг із системи SWIFT від 10.12.2025; договір на транспортне обслуговування від 08.12.2025 №0812/25; рахунок-проформу від 10.12.2025 №PFE_0018_2025_12; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажу від 10.08.2025 №б/н.
Наданий висновок Рівненської торгово-промислової палати “Експертний висновок” від 26.09.2024 №I-156 митний орган не прийняв як документ, що підтверджує митну вартість товару. 
Відповідно до Національного стандарту №1 “Загальні засади оцінки майна і майнових прав”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому, оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. При цьому, до Висновку не долучено витягів з мережі Інтернет, інформаційних ресурсів, які використовувалися як джерела інформації. За відсутності у розпорядженні митного органу додатків до Висновку не можливо перевірити достовірність використаних експертом даних при проведенні оцінки. 
Митниця також зазначила, що згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (далі - Постанова №216). 
З урахуванням викладеного, витяг із системи SWIFT від 10.12.2025 в іноземній валюті Волинська митниця не взяла до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216, зокрема підпису(ів) [власноручного(их)/електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації. 
Декларант відмовився від надання інших документів, про що вказав в листі від 17.12.2025.
При проведенні порівнянні ціни відповідно до п. 2.2.13, 2.2.14, 2.2.19 наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України” митницею встановлено, що митне оформлення подібних товарів здійснювалось за більш високим рівнем митної вартості, що суперечать поняттю “дійсної вартості” у розумінні ст. VII ГАТТ. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством країни імпорту, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Враховуючи вищевикладене, а також те, що декларантом не надано в повному обсязі додаткових документів, що вимагались митним органом, та які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, митниця дійшла висновку, що використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо. 
Митний орган звернув увагу на те, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення. 
На думку митного органу, декларантом не забезпечено надання відповідно до п. 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, та не дотримано вимог частини вісімнадцятої статті 58 цього Кодексу.
Внаслідок цього Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 17.12.2025 №UA205080/2025/000012/2 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205080/2025/000122.
Як зазначено у графі 33 рішення від 17.12.2025 №UA205080/2025/000012/2, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які відповідають умовам ст. 59, 60 МК України (оформлені за ціною договору, та час експорту яких збігається або є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару), методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість товару №1 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (ЕМД від 21.10.2025 №25UA209230100139U0, товар №28). За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - “Меблі дерев`яні для житлових кімнат: “ TV тумба Switch зі скляною полицею 180 Вітрина Switch WW 3 60 квадратна Полиця Switch 120 Шафка Switch SW 4 вертикальна 60 TV тумба Switch зі скляною полицею 180 Вітрина Cross висока TV Тумба Cross Вітрина Switch WW 3 180 Меблева стінка VERTI 2 Комод FLY SBK Підвісна тумба для взуття EASY typ 09 Меблева стінка Dorade Вітрина Cross низька TV Тумба Cross Вітрина FLY 41 Меблева стінка Dorade Вітрина Switch WW 3 180 Комод FLY SBK. Торговельна марка ASM. Виробник ASM. Торговельна марка ASM. Виробник ASM”, країна походження - PL, який ввозився з Польщі на умовах поставки FCA згідно контракту, укладеного з виробником товару, та митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом. З урахуванням цього митний орган визначив митну вартість товару із застосуванням рівня митної вартості 4,8005 дол. СШІА за кг (згідно курсу НБУ на день подання ЕМД №25UA205080008755U2 - 17,2425 PLN за кг). Коригування на обсяг партії, комерційні умови, умови поставки не здійснювалося.
Додатково у рішенні зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х та статті 55 МК України. Крім того, декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або в судовому порядку.
Товар було випущено у вільний обіг згідно з МД від 17.12.2025 №25UA205080008766U6 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Крім того, на виконання зазначеного контракту продавцем складено рахунок-проформу №PFE_0029_2026_01 від 19.01.2026 та рахунок-фактуру (інвойс) №I_0008_2026_01 від 20.01.2026 на суму 36 920,70 польських злотих.
З метою митного оформлення товарів: 1. меблі для сидіння, які перетворюються на ліжка, крім туристичних чи садових; 2. меблі дерев`яні, що використовуються в столових та житлових кімнат 23.01.2026 до Волинської митниці подано МД №26UA205100000355U0, у якій митну вартість товару визначено за основним методом – за ціною договору (вартістю операції) у розмірі 36 920,70 польських злотих та з урахуванням складової митної вартості – витрат на транспортування товару в сумі 13 956,18 грн.
На підтвердження заявленої митної вартості декларантом до МД додано: рахунок-проформу №PFE_0029_2026_1 від 19.01.2026; рахунок-фактуру (інвойс) №I_0008_2026_01 від 20.01.2026; автотранспортну накладну №381652 від 20.01.2026; платіжну інструкцію в іноземній валюті (SWIFT) №61 від 20.01.2026; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №18 від 23.01.2026; довідку про транспортні витрати №15 від 23.01.2026; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №І-156 від 26.09.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 01.09.2024, зовнішньоекономічний контракт №2 від 01.09.2024; договір про надання послуг митного брокера №0098/26 від 21.01.2026; договір на транспортне обслуговування №1501/2026 від 15.01.2026; специфікацію від 20.01.2026.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару 2 митним органом було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять наступні розбіжності.
Платіжна інструкція в іноземній валюті від 20.01.2025 №61 не відповідає нормам Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, оскільки не містить відомостей про ID ключ виконавця надавача платіжних послуг (банку), які свідчать про виконання операції за такою платіжною інструкцією. 
Дана платіжна інструкція не містить визначених підпунктами 11, 13 пункту 14 Положення №216 коду країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації; підпис(у) [власноручного(их)/електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.
Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом було надано разом з ЕМД №26UA205100000355U0: договір на транспортне обслуговування від 15.01.2026 №1501/26 (далі - Договір); рахунок на оплату від 23.01.2026 №18; довідку від 23.01.2026 №15. 
Відповідно до п. 1 договору на транспортне обслуговування від 15.01.2026 №1501/26 передбачено надання Заявки, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Митниця зазначає, що за цим Договором Замовник може доручити Перевізнику організувати страхування вантажу за рахунок замовника та інші додаткові послуги ,що вказуються в Заявці. Проте Заявку на перевезення не надано.
Умови поставки товару FCA передбачають страхування товару, але декларантом не надано до митного оформлення відповідні документи.
Відповідно до довідки від 23.01.2026 №15 навантажувальні роботи здійснювались вантажовідправником. При цьому, вартість таких витрат не зазначено у графі 21 декларації митної вартості (ДМВ), що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості.
Уповноважена особа продавця згідно інвойсу не відповідає уповноваженій особі продавця згідно контракту.
Наданий висновок Рівненської ТПП “Експертний висновок” від 26.09.2024 №І-156 (далі - Висновок) не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару. Відповідно до Національного стандарту №1 “Загальні засади оцінки майна і майнових прав”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому, оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. При цьому, до Висновку не долучено витягів з мережі Інтернет, інформаційних ресурсів, які використовувалися як джерела інформації. За відсутності у розпорядженні митного органу додатків до Висновку не можливо перевірити достовірність використаних експертом даних при проведенні оцінки.
У зв`язку з виявленими розбіжностями декларанту відповідно до статей 53 та 54 МК України запропоновано протягом десяти календарних днів надати додаткові документи, а саме: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (заявку); 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товару 2, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 7) копію митної декларації країни відправлення.
Декларантом на вимогу митниці надано: прайс-лист від 01.01.2024 №б/н; копію митної декларації країни відправлення від 21.01.2026 №26PL394010000ATNB9.
На думку митниці, документальних підтверджень розбіжностей декларантом не надано, оскільки декларантом не надано заявку на перевезення, що не дає можливості перевірити достовірність заявлених транспортних витрат за перевезення оцінюваного товару. Також не надано доказів цифрового підпису платником наданих до митного оформлення платіжних доручень та не надано інформації щодо права підпису інших уповноважених осіб відправника у зовнішніх документах. 
Декларант відмовився від надання інших документів, про що вказано в листі №б/н від 26.01.2025.
Внаслідок цього Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 26.01.2026 №UA205100/2026/000002/2 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2026/000019.
У графі 33 оскаржуваного рішення від 26.01.2026 №UA205100/2026/000002/2 зазначено, що при проведенні порівняння ціни відповідно до п. 2.2.13, 2.2.14, 2.2.19 наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України” встановлено, що митне оформлення подібних товарів здійснювалось за більш високим рівнем митної вартості, що суперечать поняттю “дійсної вартості” у розумінні ст. VII ГАТТ. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством країни імпорту, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Враховуючи вищевикладене, а також те, що декларантом не надано в повному обсязі додаткових документів, що вимагались митним органом, та які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо. 
Митний орган звернув увагу на те, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення. З урахуванням наведеного, митниця дійшла висновку, що декларантом не забезпечено надання відповідно до п. 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, та не дотримано вимог частини вісімнадцятої статті 58 цього Кодексу. У зв`язку з вищевикладеним митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які відповідають умовам статей 59, 60 МК України (оформлені за ціною договору, та час експорту яких збігається або є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару), методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта - митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (ЕМД від 21.10.2025 №25UA209230100139U0, товар №28). 
За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - “Меблі дерев`яні для житлових кімнат: TV тумба Switch зі скляною полицею 180 Вітрина Switch WW 3 60 квадратна Полиця Switch 120 Шафка Switch SW 4 вертикальна 60 TV тумба Switch зі скляною полицею 180 Вітрина Cross висока TV Тумба Cross Вітрина Switch WW 3 180 Меблева стінка VERTI 2 Комод FLY SBK Підвісна тумбадля взуття EASY typ 09 Меблева стінка Dorade Вітрина Cross низька TV Тумба Cross Вітрина FLY 41 Меблева стінка Dorade Вітрина Switch WW 3 180 Комод FLY SBK”, країна походження - PL, який ввозився з Польщі на умовах поставки FCA згідно контракту, укладеного з виробником товару, та митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом. З урахуванням цього митний орган визначив митну вартість товару із застосуванням рівня митної вартості 4,80 дол. США за 1 кг (згідно курсу НБУ на день подання ЕМД №26UA205100000355U0 - 17,26 PLN за кг).
Додатково у рішенні зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х та статті 55 МК України. Крім того, декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або в судовому порядку.
Товар було випущено у вільний обіг згідно з МД №26UA205100000409U1 від 26.01.2026 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Також на виконання зазначеного контракту продавцем складено рахунок-проформу №PFE_0020_2026_02 від 16.02.2026 та рахунок-фактуру (інвойс) №I_0010_2026_02 від 18.02.2026 на суму 16 934,10 польських злотих.
З метою митного оформлення товарів: 1) меблі для сидіння, які перетворюються на ліжка, крім туристичних чи садових; 2) меблі дерев`яні, що використовуються в столових та житлових кімнатах, представником позивача (декларантом) 19.02.2026 подано до Волинської митниці митну декларацію (далі – МД) №26UA205100000972U6, у якій митну вартість товарів визначено за основним методом – за ціною договору (вартістю операції) у розмірі 16 934,10 польських злотих та з урахуванням складової митної вартості – витрат на транспортування товарів у сумі 7 842,43 грн.
На підтвердження заявленої митної вартості декларантом до МД додано: рахунок-проформу №PFE_0020_2026_02 від 16.02.2026; рахунок-фактуру (інвойс) №I_0010_2026_02 від 18.02.2026; автотранспортну накладну №567778 від 18.02.2026; платіжну інструкцію в іноземній валюті №64 від 17.02.2026; рахунок на оплату транспортних послуг №92 від 19.02.2026; довідку про транспортні витрати №5 від 19.02.2026, прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 20.02.2024; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №І-156 від 26.09.2024; доповнення до зовнішньоекономічного контракту №1 від 01.09.2024; зовнішньоекономічний контракт №2 від 01.09.2024; договір про надання послуг митного брокера №0098/26 від 21.01.2026; договір на транспортне обслуговування №1702/26 від 17.02.2026; специфікацію від 18.02.2026; копію митної декларації країни відправлення №26PL394010000FY7B6 від 18.02.2026.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару 2 митним органом було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять наступні розбіжності.
Платіжна інструкція в іноземній валюті від 17.02.2025 №64 не відповідає нормам Закону України в від 21.06.2018 №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, оскільки не містить відомостей про ID ключ виконавця надавача платіжних послуг (банку), які свідчать про виконання операції за такою платіжною інструкцією. 
Дана платіжна інструкція не містить визначених підпунктами 11, 13 пункту 14 Положення №216 коду країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації; підпис(у) [власноручного(их)/електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.
Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом було надано разом з ЕМД №26UA205100000972U6: договір на транспортне обслуговування від 17.02.2026 №1702/26 (надалі - Договір); рахунок на оплату від 19.02.2026 №92; довідку про транспортні витрати від 19.02.2026 №5. Відповідно до п. 1 договору на транспортне обслуговування від 17.02.2026 №1702/26 передбачено надання Заявки, яка є невід`ємною частиною цього Договору. За цим Договором Замовник може доручити Перевізнику організувати страхування вантажу за рахунок замовника та інші додаткові послуги, що вказуються в Заявці. Проте Заявку на перевезення не надано.
Умови поставки товару FCA передбачають страхування товару, але декларантом не надано до митного оформлення відповідні документи. 
Відповідно до довідки про транспортні витрати від 19.02.2026 №5 навантажувальні роботи здійснювались вантажовідправником. При цьому, вартість таких витрат не зазначено у графі 21 декларації митної вартості (ДМВ), що свідчить про невключення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості. На думку митниці, вказане може свідчити про те, що до митної вартості не включено всі її невід`ємні складові. 
Митна декларація країни експорту №26PL394010000FY7B6 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними та не відповідає вимогам статті 254 МК України, у зв`язку з чим митниця просила надати її переклад відповідно до статті 254 цього Кодексу.
Наданий висновок Рівненської ТПП “Експертний висновок” від 26.09.2024 №І-156 не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару. Відповідно до Національного стандарту №1 “Загальні засади оцінки майна і майнових прав”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому, оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. При цьому, до Висновку не долучено витягів з мережі Інтернет, інформаційних ресурсів, які використовувалися як джерела інформації. За відсутності у розпорядженні митного органу додатків до Висновку неможливо перевірити достовірність використаних експертом даних при проведенні оцінки. 
Також митниця зазначила, що наданий прайс-лист б/н на 2024 рік не може бути документом для підтвердження вартості товару в 2026 році, так як в ньому чітко зазначено ціни на 2024 рік, тобто даний документ ставить під сумнів актуальність ціни товару, яка в ньому вказана.
У зв`язку з виявленими розбіжностями декларанту відповідно до статей 53 та 54 МК України запропоновано протягом десяти календарних днів надати додаткові документи, а саме: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (заявку ); 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларантом на вимогу митниці надано заявку на перевезення від 17.02.2026 №1702/26_2. 
Декларант відмовився від надання інших документів, про що вказано в листі від 20.02.2026 №б/н. 
Внаслідок цього Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 20.02.2026 №UA205100/2026/00005/2 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2026/000040.
У графі 33 рішення від 20.02.2026 №UA205100/2026/00005/2 зазначено, що при проведенні порівняння ціни відповідно до п. 2.2.13, 2.2.14, 2.2.19 наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України” встановлено, що митне оформлення подібних товарів здійснювалось за більш високим рівнем митної вартості, що суперечать поняттю “дійсної вартості” у розумінні ст. VII ГАТТ. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством країни імпорту, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Враховуючи вищевикладене, а також те, що декларантом не надано в повному обсязі додаткових документів, що вимагались митним органом, та які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо. 
Митний орган звернув увагу на те, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення. З урахуванням наведеного, митниця дійшла висновку, що декларантом не забезпечено надання відповідно до п. 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, та не дотримано вимог частини вісімнадцятої статті 58 цього Кодексу. У зв`язку з вищевикладеним митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які відповідають умовам статей 59, 60 МК України (оформлені за ціною договору, та час експорту яких збігається або є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару), методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта - митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (ЕМД від 21.10.2025 №25UA209230100139U0, товар №28). 
За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару №2 взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - “Меблі дерев`яні для житлових кімнат: TV тумба Switch зі скляною полицею 180 Вітрина Switch WW 3 60 квадратна Полиця Switch 120 Шафка Switch SW 4 вертикальна 60 TV тумба Switch зі скляною полицею 180 Вітрина Cross висока TV Тумба Cross Вітрина Switch WW 3 180 Меблева стінка VERTI 2 Комод FLY SBK Підвісна тумбадля взуття EASY typ 09 Меблева стінка Dorade Вітрина Cross низька TV Тумба Cross Вітрина FLY 41 Меблева стінка Dorade Вітрина Switch WW 3 180 Комод FLY SBK”, країна походження - PL, який ввозився з Польщі на умовах поставки FCA згідно контракту, укладеного з виробником товару, та митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом. З урахуванням цього митний орган визначив митну вартість товару із застосуванням рівня митної вартості 4,80 дол. США за 1 кг (згідно курсу НБУ на день подання ЕМД №26UA205100000972U6 - 17,101 PLN за кг).
Додатково у рішенні зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х та статті 55 МК України. Крім того, декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або в судовому порядку.
Товар було випущено у вільний обіг згідно з МД №26UA205100000999U9 від 20.02.2026 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У даному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, оскільки декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Суд зазначає, що відповідно до статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод за ціною договору (вартістю операції). Кожний наступний метод визначення митної вартості застосовується лише у разі, якщо митна вартість не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
За змістом статей 53, 54, 55, 57, 58 МК України право митного органу витребувати додаткові документи та відмовити у застосуванні основного методу визначення митної вартості не є абсолютним. Таке право виникає лише у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості.
При цьому обґрунтованість таких сумнівів повинна підтверджуватися конкретними обставинами, які свідчать про неможливість перевірити числові значення складових митної вартості або достовірність відомостей, що підтверджують фактично сплачену чи таку, що підлягає сплаті, ціну товару.
Саме лише посилання митного органу на окремі недоліки в оформленні документів або на відсутність певних документів без встановлення їхнього впливу на правильність визначення митної вартості не може бути достатньою підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості.
Митний орган повинен не лише констатувати наявність певних розбіжностей чи відсутність окремих документів, а й належним чином обґрунтувати, які саме складові митної вартості залишилися непідтвердженими, чому надані декларантом документи не дають можливості перевірити заявлену митну вартість та яким чином витребувані додаткові документи можуть усунути відповідні сумніви.
Отже, предметом перевірки суду у цій справі є не формальна наявність окремих недоліків у поданих документах, а те, чи свідчили встановлені митницею обставини про неможливість визначення митної вартості за ціною договору (вартістю операції), а також чи існували передбачені законом підстави для переходу до застосування резервного методу визначення митної вартості.
Оцінюючи доводи відповідача про невідповідність поданих платіжних інструкцій вимогам законодавства у сфері валютного регулювання, суд виходить із такого.
Як убачається із змісту оскаржуваних рішень та відзиву на позов, відповідач фактично не заперечує здійснення позивачем оплати за поставлений товар, а лише зазначає про відсутність у платіжних інструкціях окремих реквізитів, передбачених Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216.
Разом із тим наведені відповідачем обставини самі по собі не свідчать про недостовірність заявленої митної вартості товарів та не спростовують факту здійснення зовнішньоекономічної операції.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 53 МК України банківські платіжні документи подаються лише у випадку, якщо рахунок сплачено, та належать до документів, які підтверджують митну вартість товару. При цьому положення Митного кодексу України не ставлять можливість застосування основного методу визначення митної вартості у залежність від відповідності платіжного документа усім вимогам банківського законодавства чи нормативно-правових актів Національного банку України.
Предметом контролю митного органу під час перевірки правильності визначення митної вартості є встановлення числових значень складових митної вартості та перевірка достовірності ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а не здійснення перевірки правильності оформлення банківських документів як таких.
Водночас відповідачем не наведено жодних обставин, які б свідчили, що відсутність окремих реквізитів платіжних інструкцій вплинула або могла вплинути на числове значення митної вартості товарів, унеможливила ідентифікацію відповідних платежів чи поставила під сумнів факт здійснення розрахунків між сторонами зовнішньоекономічного контракту.
Більше того, відповідач не стверджує, що зазначені у платіжних документах суми не відповідають сумам, визначеним у рахунках-фактурах (інвойсах), що кошти були перераховані іншому отримувачу або що подані документи містять суперечливі відомості щодо вартості товару.
За таких обставин наведені відповідачем зауваження фактично стосуються виключно форми оформлення банківських документів, а не достовірності відомостей про митну вартість товарів, у зв`язку з чим не можуть розцінюватися як належна та достатня підстава для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Крім того, відповідач не зазначив, які саме числові значення складових митної вартості залишилися непідтвердженими внаслідок відсутності окремих реквізитів у платіжних інструкціях та які саме додаткові документи могли усунути відповідні сумніви. Така невизначеність свідчить про формальний характер наведених митним органом зауважень та не відповідає вимогам статей 53-55 МК України щодо належного обґрунтування причин незастосування основного методу визначення митної вартості.
Судом установлено, що кожна із поданих позивачем платіжних інструкцій містить посилання на зовнішньоекономічний контракт №2 від 01.09.2024, а суми здійснених платежів відповідають сумам, зазначеним у відповідних рахунках-проформах (інвойсах), на підставі яких здійснювалися поставки товару. У сукупності із зовнішньоекономічним контрактом, рахунками-проформами, рахунками-фактурами (інвойсами), специфікаціями та іншими документами, поданими до митного оформлення, зазначені платіжні інструкції дозволяють однозначно ідентифікувати кожен здійснений платіж із конкретною поставкою товару та підтверджують здійснення розрахунків між сторонами зовнішньоекономічного договору.
Натомість відповідач ні в оскаржуваних рішеннях, ні у відзиві на позов не зазначає, що платіжні документи стосуються іншого договору, іншої поставки чи іншого продавця, не ставить під сумнів відповідність сум платежів сумам, зазначеним у рахунках-проформах (інвойсах), а також не заперечує факту здійснення позивачем оплати за товар. За таких обставин наведені митним органом зауваження щодо відсутності окремих реквізитів платіжних інструкцій самі по собі не свідчать про недостовірність заявленої митної вартості товару та не впливають на можливість її визначення за ціною договору (вартістю операції).
Посилання відповідача на непідтвердження транспортних витрат суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Як установлено судом, у межах здійснення консультацій, передбачених статтями 53, 54 МК України, позивачем на вимогу митного органу подавалися додаткові документи, у тому числі договори на транспортне обслуговування та заявки на перевезення, якщо такі були витребувані відповідачем та наявні у декларанта. Водночас сам по собі факт неподання окремої заявки на перевезення або подання її після отримання вимоги митного органу не може бути достатньою підставою для висновку про недостовірність заявленої митної вартості без наведення конкретних обставин, які свідчили б про неможливість перевірки транспортної складової митної вартості.
Так, у рішенні від 11.11.2025 №UA205080/2025/000009/2 відповідач, визнавши факт подання декларантом заявки на перевезення, дійшов висновку про неможливість перевірки транспортних витрат лише з тієї підстави, що у заявці їх вартість зазначена у євро без зазначення офіційного курсу Національного банку України, тоді як у рахунку на оплату транспортних послуг та довідці про транспортні витрати вона визначена у гривнях. Разом з тим відповідач не навів будь-якого розрахунку, який би свідчив про невідповідність зазначених сум, не встановив розбіжностей між поданими документами та не зазначив, які саме числові значення транспортної складової митної вартості залишилися непідтвердженими.
У рішенні від 20.02.2026 №UA205100/2026/00005/2, незважаючи на подання декларантом заявки на перевезення на виконання вимоги митного органу, відповідач фактично не надав оцінки її змісту, не зазначив, які саме відомості цього документа не підтверджують заявлені транспортні витрати та з яких підстав поданий документ не усуває сумніви щодо правильності визначення митної вартості.
Суд також не погоджується з доводами відповідача про неможливість перевірки достовірності транспортних витрат у зв`язку з тим, що в міжнародній автомобільній накладній (CMR) від 11.12.2025 №160130 перевізником зазначено TRANS LINE CITY, тоді як у рахунку на оплату транспортних послуг від 12.12.2025 №282 надавачем послуг визначено фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
Сам по собі факт зазначення у міжнародній автомобільній накладній безпосереднього перевізника, а у рахунку на оплату - іншої особи як надавача транспортних послуг не свідчить про недостовірність транспортних витрат, оскільки перевезення товару може здійснюватися перевізником за дорученням експедитора або іншої особи, яка організовує перевезення та є стороною договору із замовником.
При цьому відповідач не навів жодних доказів того, що транспортні послуги фактично не надавалися, що заявлені витрати не були понесені позивачем або що документи містять суперечливі відомості щодо їх вартості. Так само відповідач не зазначив, які саме документи від фактичного перевізника були необхідні для підтвердження числового значення транспортних витрат, якщо їх вартість уже підтверджувалася рахунком на оплату, довідкою про транспортні витрати та іншими поданими декларантом документами.
Отже, наведені відповідачем обставини не свідчать про недостовірність заявлених транспортних витрат та не можуть бути самостійною підставою для невизнання заявленої митної вартості товару.
Таким чином, наведені відповідачем зауваження щодо документального підтвердження транспортних витрат мають формальний характер та не містять належного обґрунтування того, яким чином встановлені ним обставини впливають на числові значення транспортної складової митної вартості або перешкоджають визначенню митної вартості товарів за основним методом.
Суд не погоджується з доводами відповідача щодо неподання страхових документів та невключення до митної вартості витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи.
Як убачається з поданих декларантом довідок про транспортні витрати, додаткове страхування вантажу не проводилося, а вартість навантажувально-розвантажувальних робіт врахована у вартості перевезення, при цьому такі роботи здійснювалися вантажовідправником.
За таких обставин неподання страхових документів саме по собі не свідчить про порушення вимог статті 53 МК України, оскільки відповідачем не встановлено та не доведено факту здійснення страхування вантажу або понесення декларантом відповідних витрат.
Також суд відхиляє доводи відповідача про невключення до митної вартості витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи. Посилаючись на те, що такі роботи здійснювалися вантажовідправником, відповідач одночасно залишив поза увагою зазначені у довідках про транспортні витрати відомості про те, що їх вартість вже врахована у вартості перевезення. При цьому відповідач не навів жодних доказів того, що декларантом були понесені окремі витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи, які не увійшли до вартості перевезення та підлягали окремому включенню до митної вартості товару.
Отже, наведені відповідачем обставини не підтверджують наявності розбіжностей у поданих документах або неповноти відомостей щодо складових митної вартості товару, а тому не могли бути самостійною підставою для невизнання митної вартості, визначеної декларантом за основним методом.
Суд зазначає, що висновок про вартісні характеристики товару Рівненської торгово-промислової палати від 26.09.2024 №І-156 був складений до здійснення спірних поставок товару та не є документом, на підставі якого визначалася митна вартість товарів, заявлених до митного оформлення у листопаді та грудні 2025 року, а також у січні та лютому 2026 року.
Крім того, зазначений висновок є додатковим документом, який подається відповідно до статті 53 МК України, а не документом, на підставі якого визначається митна вартість товару за основним методом. Тому навіть його неврахування саме по собі не спростовує відомостей, що містяться у зовнішньоекономічному контракті, рахунках-проформах, рахунках-фактурах (інвойсах), платіжних та транспортних документах, які безпосередньо стосуються кожної зі спірних поставок та були використані декларантом для визначення митної вартості товару за основним методом.
Водночас відповідач не навів жодних обставин, які б свідчили про недостовірність викладених у висновку відомостей, неправильність проведених досліджень чи розрахунків, використання експертом недостовірних джерел інформації або невідповідність висновку вимогам законодавства. Фактично підставою для його неврахування стала лише відсутність додатків, на які послався експерт під час підготовки висновку.
Суд зазначає, що відповідно до статті 53 Митного кодексу України висновки спеціалізованих експертних організацій є додатковими документами, які можуть подаватися для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому положення зазначеної статті не містять вимоги щодо обов`язкового подання разом із таким висновком усіх матеріалів, використаних експертом під час його підготовки.
За таких обставин саме по собі посилання відповідача на відсутність додатків до експертного висновку не свідчить про його недостовірність та не може бути достатньою підставою для неврахування такого документа. Більше того, навіть неврахування зазначеного висновку не спростовує достовірності інших документів, поданих декларантом на підтвердження митної вартості товару, та саме по собі не свідчить про неможливість визначення митної вартості за основним методом.
Суд також не погоджується з доводами відповідача щодо експортних митних декларацій.
Як убачається з оскаржуваних рішень, відповідач витребовував копії митних декларацій країни відправлення та у подальшому оцінював їх як документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару. При цьому будь-яких розбіжностей між відомостями, зазначеними в експортних митних деклараціях, та відомостями зовнішньоекономічного контракту, рахунків-проформ, рахунків-фактур (інвойсів), платіжних чи транспортних документів митним органом не встановлено. Також відповідач не зазначив, які саме числові значення складових митної вартості не можуть бути підтверджені експортними митними деклараціями або які відомості цих документів свідчать про недостовірність заявленої декларантом митної вартості.
Суд зазначає, що експортна митна декларація країни відправлення не є документом, на підставі якого визначається митна вартість товару за основним методом, а тому окремі зауваження до її змісту або оформлення самі по собі не можуть бути достатньою підставою для відмови у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору.
Крім того, у рішенні про коригування митної вартості товарів від 20.02.2026 №UA205100/2026/000005/2 відповідач зазначив, що митна декларація країни експорту не може бути взята до уваги через відсутність у ній дати експорту, а також просив надати її переклад відповідно до статті 254 МК України. Разом з тим із самого змісту зазначеного рішення вбачається, що митний орган дослідив подану декларацію, встановив її реквізити та зробив висновок щодо відсутності в ній окремих відомостей. За таких обставин відповідач не довів, що відсутність перекладу об`єктивно перешкоджала дослідженню документа або унеможливлювала здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару.
При цьому відповідач не обґрунтував, які саме відомості, що мають значення для визначення митної вартості товару, не могли бути встановлені без перекладу митної декларації країни експорту та яким чином це впливало на можливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Суд також відхиляє доводи відповідача щодо прайс-листа виробника.
Відповідач зазначив, що поданий прайс-лист датований 2024 роком, а тому не може підтверджувати вартість товару, який ввозився у 2026 році.
Суд зазначає, що прайс-лист виробника не є документом, на підставі якого визначається митна вартість товару за основним методом, а належить до додаткових документів, які можуть подаватися відповідно до статті 53 МК України.
Отже, навіть якщо митний орган вважав, що прайс-лист не підтверджує актуальний рівень цін виробника, це саме по собі не спростовує достовірності відомостей, наведених у зовнішньоекономічному контракті, специфікаціях, рахунках-проформах, рахунках-фактурах (інвойсах), платіжних та транспортних документах, які безпосередньо підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
При цьому відповідач не навів жодних обставин, які б свідчили про невідповідність цін, зазначених в інвойсах, умовам зовнішньоекономічного контракту або про недостовірність інших документів, поданих декларантом для підтвердження митної вартості товару.
Суд також відхиляє посилання відповідача на те, що заявлена декларантом митна вартість є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснювалося в Україні.
Сам по собі факт того, що митне оформлення інших товарів здійснювалося за вищим рівнем митної вартості, не є безумовною підставою для невизнання митної вартості, визначеної декларантом за основним методом. Відомості інформаційних баз даних митних органів мають допоміжний характер та не можуть мати переваги над первинними документами, що підтверджують вартість конкретної зовнішньоекономічної операції.
При цьому відповідач не довів, що товари, митну вартість яких він використав для порівняння, є ідентичними або подібними оцінюваним товарам за своїми характеристиками, виробником, комерційними умовами поставки, кількістю товару, часом експорту та іншими істотними умовами, які впливають на формування ціни.
Крім того, різниця між рівнем заявленої митної вартості та митною вартістю товарів, оформлених за іншими митними деклараціями, сама по собі не свідчить про недостовірність заявленої декларантом митної вартості та не є достатньою підставою для відмови у застосуванні основного методу її визначення.
Отже, наведені відповідачем відомості щодо митного оформлення інших товарів не спростовують достовірності документів, поданих позивачем на підтвердження вартості операції, та не можуть бути самостійною підставою для коригування митної вартості.
З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товарів, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самих товарів та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари.
Суд звертає увагу, що у повідомленнях про надання додаткових документів відповідач фактично витребував майже повний перелік документів, передбачених статтею 53 МК України, зокрема документи щодо складових митної вартості, бухгалтерські документи, транспортні документи, документи щодо страхування, виписки з бухгалтерської документації, висновки спеціалізованих експертних організацій, копії митних декларацій країни відправлення, каталоги, специфікації та прайс-листи виробника.
Водночас відповідач не навів належного обґрунтування необхідності подання кожного із зазначених документів, не зазначив, які саме відомості, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості, відсутні у вже поданих документах, а також не пояснив, які саме обставини повинен підтвердити кожний із витребуваних документів.
Суд зазначає, що положення статті 53 МК України не надають митному органу права вимагати від декларанта весь перелік документів, визначений цією статтею, лише з формальних підстав. Витребування додаткових документів повинно бути зумовлене наявністю конкретних розбіжностей чи відсутністю відомостей, необхідних для перевірки числових значень складових митної вартості, із зазначенням причин, з яких подані документи не дають можливості здійснити таку перевірку.
Отже, саме по собі ненадання окремих документів із переліку, запропонованого митним органом, за відсутності належного обґрунтування необхідності їх подання не може бути самостійною підставою для відмови у визнанні митної вартості товару, визначеної за основним методом.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Із змісту спірних рішень убачається, що митний орган визначив митну вартість товарів за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби, використавши як джерело інформації відомості про митне оформлення інших товарів, зокрема за електронною митною декларацією від 21.10.2025 №25UA209230100139U0 (товар №28), відповідно до якої рівень митної вартості становив 4,80 доларів США за 1 кг.
При цьому в оскаржуваних рішеннях відповідач навів лише найменування товару, його торговельну марку, виробника, країну походження, умови поставки та зазначив, що коригування на обсяг партії та комерційні умови не здійснювалися.
Разом із тим наведення таких відомостей саме по собі не є достатнім для висновку про можливість використання митної вартості товару, оформленого за іншою митною декларацією, при визначенні митної вартості оцінюваного товару. Відповідач не навів належного обґрунтування того, що зазначені товари є ідентичними або подібними у розумінні положень Митного кодексу України, не здійснив порівняльного аналізу їх характеристик, асортименту, кількості, умов поставки, комерційних умов, часу експорту та інших факторів, які впливають на формування ціни товару.
Крім того, зазначивши про відсутність коригування на обсяг партії та комерційні умови, відповідач не навів жодних мотивів, з яких дійшов такого висновку, що унеможливлює перевірку правильності визначення митної вартості за резервним методом.
Отже, наведені в оскаржуваних рішеннях відомості про іншу митну декларацію не містять належного обґрунтування застосування резервного методу визначення митної вартості та самі по собі не підтверджують правомірність здійсненого відповідачем коригування.
При вирішенні спору суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Тож вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товарів за визначеною декларантом митною вартістю. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 11.11.2025 №UA205080/2025/000009/2, від 17.12.2025 №UA205080/2025/000012/2, від 26.01.2026 №UA205100/2026/000002/2, від 20.02.2026 №UA205100/2026/00005/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованими та мотивованими у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже ці рішення підлягають скасуванню як протиправні.
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 7745,78 грн, сплачений платіжною інструкцією від 30.03.2026 №847.
Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн суд зазначає, що на підтвердження таких витрат представник позивача надала: договір про надання правничої допомоги від 05.03.2026 №199-ЮП та попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу №29/04 від 29.04.2026.
Суд зауважує, що відповідно до пункту 4.1 договору про надання правничої допомоги від 05.03.2026 №199-ЮП за надання правничої допомоги за цим Договором Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар), що складається з фіксованої частини та гонорару успіху. 
Фіксована частина гонорару за надання правничої допомоги, що включає збір, аналіз документів, підготовку та подання до суду позовної заяви щодо оскарження рішень митного органу про коригування митної вартості товарів, становить 5 000 (п`ять тисяч) гривень за кожну окрему справу (підпункт 4.1.1 Договору).
У разі досягнення позитивного результату у справі Клієнт сплачує Адвокату гонорар успіху у розмірі 10 % (десяти відсотків) від суми митних платежів, що повернуті Клієнту за результатами розгляду справи про оскарження рішень митного органу про коригування митної вартості товарів (підпункт 4.1.2 Договору).
Для цілей цього Договору позитивним результатом вважається, зокрема:
скасування судом рішення митного органу про коригування митної вартості товарів;
прийняття судового рішення, яке створює правові підстави для повернення Клієнту надмірно сплачених митних платежів (підпункт 4.1.3 Договору).
Під час визначення розміру гонорару успіху з його суми віднімається раніше сплачена Клієнтом фіксована частина гонорару у розмірі 5 000 грн, сплачена відповідно до пункту 4.1.1 цього розділу (підпункт 4.1.4 Договору).
Вартість інших послуг, що надаються Адвокатом (гонорар), погоджується сторонами додатково в усному порядку і може підтверджуватися шляхом підписання сторонами додаткових угод та/або Актів приймання-передачі наданих послуг. Якщо вартість послуг не було погоджено, то розмір гонорару визначається Адвокатом, на підставі діючого у нього прайс-листа на послуги та оплачується Клієнтом, згідно виставленого Адвокатом рахунка (підпункт 4.1.5 Договору).
На час прийняття рішення позивач не надав суду належних доказів (додаткових угод, актів приймання-передачі наданих послуг) на підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу. 
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу №29/04 від 29.04.2026 відповідно до умов зазначеного договору не підтверджує вартість наданих правничих послуг, а тому суд позбавлений можливості на час прийняття рішення вирішити питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу.
Отже, враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 7745,78 грн.
Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.11.2025 №UA205080/2025/000009/2, від 17.12.2025 №UA205080/2025/000012/2, від 26.01.2026 №UA205100/2026/000002/2, від 20.02.2026 №UA205100/2026/00005/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Польські меблі” судовий збір у сумі 7745,78 грн (сім тисяч сімсот сорок п`ять гривень 78 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Польські меблі” (44740, Волинська область, Володимирський район, село Заріччя, вулиця Нова, будинок 53; ідентифікаційний код юридичної особи 44525133). 
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя Н. В. Стецик