Справа № 947/27629/26
Провадження № 1-кп/947/1155/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.07.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
прокурорів ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченої ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026160000000144 від 31.01.2026 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Грибівка Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 
ВСТАНОВИВ:

30.01.2026 року ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух у темний час доби, в умовах обмеженої через погодні умови видимості, по асфальтованому, мокрому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Левітана у Київському районі міста Одеси, де організований двосторонній дворядний рух, з боку вулиці Академіка Корольова у бік вулиці Люстдорфська дорога.
Наблизившись до регульованого перехрестя з вулицею Люстдорфська дорога, на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має дві смуги руху по ходу її руху та три смуги руху у зворотному напрямку, що позначені відповідною горизонтальною дорожньою розміткою, водій ОСОБА_5 зупинилась перед цим перехрестям, на червоний (забороняючий рух) сигнал світлофора, першою у смузі свого напрямку руху.
О 19 годині 22 хвилин того ж дня, після увімкнення на світлофорі зеленого (дозволяючого рух) сигналу, водій ОСОБА_5 , з увімкненим світловим покажчиком лівого повороту, виїхала на вказане вище перехрестя, з метою виконання маневру відповідного лівого повороту у бік вулиці Тополина, при цьому, не переконалась, що повертаючи ліворуч на регульованому перехресті і перетинаючи регульований пішохідний перехід, своїми діями не створить небезпеки для життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху, чим проявила кримінальну протиправну недбалість.
У той самий час, проїзну частину вулиці Люстдорфська дорога, на цьому ж перехресті, в межах регульованого пішохідного переходу, позначеному горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», на зелений (дозволяючий рух) сигнал світлофора, зліва направо по відношенню до руху автомобіля «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перетинала пішохід ОСОБА_7 , рухаючись у постійному темпі спокійного кроку.
Як наслідок, повертаючи ліворуч на регульованому перехресті з інтенсивним і жвавим рухом, водій ОСОБА_5 заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжила, рухаючись зі швидкістю близько 10-15 км/год, вкрай уважною не була, постійно за дорожньою обстановкою та її зміною не стежила, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшила швидкість руху керованого транспортного засобу, не дала дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину, на яку вона повертала, і мала перевагу у русі, і допустила наїзд на пішохода передньою переважно правою частиною автомобіля, під час якого відбулось відкидання тіла потерпілої, з наступним її падінням на дорожнє покриття.
Своїми необережним діями у формі злочинної недбалості ОСОБА_5 грубо порушила вимоги пунктів: 1.5.; 2,3. б); 16.2.; 18.2 Правил дорожнього руху України, введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водія:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.5. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов Язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 16.2. «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»;
п. 18.2. «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма: вогнищевий крововилив в м`яких тканинах лобово-тім`яно-скронево- потиличної ділянки голови зліва, багатоуламковий перелом кісток склепіння і основи черепу, розриви твердої мозкової оболонки, крововилив під твердою мозковою оболонкою над правою півкулею головного мозку (згорток крові, масою 120 г), крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочку, контузійні забої та розтрощення нижніх поверхонь обох лобових і скроневих часток головного мозку; закрита травма грудної клітки: переломи 3,4,5,6-го лівих ребер по середній пахвовій лінії з крововиливом під пристінковою плеврою без її розриву; травма кінцівки: крововилив в м`яких тканинах зовнішньої поверхні лівого стегна у верхній третині.
Смерть останньої знаходиться в прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою, заподіяною їй при дорожньо-транспортній події, у вигляді багатоуламкового перелому кісток склепіння і основи черепу, розриву твердої мозкової оболонки, крововиливів під твердою і м`якими мозковими оболонками та контузійного забою і розтрощення нижніх поверхонь обох лобових і скроневих часток головного мозку.
Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.п. 1.5.; 2.3 (б); 16.2 та 18.2 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно - наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, фактичні обставини не оспорює та пояснила суду, що дійсно 30.01.2026 року ввечері вона керувала автомобілем «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при обставинах, викладених в обвинувальному акті. В той період часу не було світла, була темна пора доби, йшов сильний дощ, гучно працювали генератори, та позаду неї дуже сильно блимали сині проблискові маячки швидкої та поліції, що засліплювало її. На перехресті з вулицею Люстдорфська дорога вона зупинилась червоний сигнал світлофора, першою у смузі свого напрямку руху. Після увімкнення на світлофорі зеленого сигналу, вона, надавши перевагу зустрічному транспорту, почала поворот вліво у бік вулиці Тополина в зоні пішохідного переходу, де відчула удар та побачила потерпілу, яка перетинала пішохідний перехід та на яку вона здійснила наїзд. Вона відразу зупинилась, також зупинилась швидка медична допомога і поліція, які проїзжали поруч. Вона особисто намагалась надати допомогу потерпілій. Крім того, при ухваленні вироку обвинувачена просила врахувати, що криінальне правопорушення вчинене неумисно, через збіг багатьох обставин, які унеможливили виявити пішохода, просила врахувати, що повністю компенсувала шкоду завдану потерпілим, а також врахувати, що її чоловік працює та має ненормований графік роботи поза межами міста, досить часто відсутній вдома, а їй слід возити маленьку дитину в садок та на інші заходи.
У скоєному щиро розкаялась, просила суворо не карати, не позбавляти її права права керування транспортним засобом та розглянути кримінальне провадження за ч. 3 ст. 349 КПК України.
Від потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 надійшли заяви про розгляд кримінального провадження в їх відсутність, в яких потерпілі, кожен окремо, зазначили, що не мють претензій до ОСОБА_5 та покарання просять призначити на розсуд суду.
Беручи до уваги те, що обвинувачена вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особистість. Також, обвинуваченій було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують її особу, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками – порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, доведена у повному обсязі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети не тільки кари, а також виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Відповідно ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, особу обвинуваченої, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину, позитивні характеристики, її щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, понаднормовий графік чоловіка в поліції та наявність малолітньої дитини яка відвідує ясла садок та інші гуртки, яку слід возити до зазначених установ.
Також суд враховує позицію потерпілих, які не мають жодних претензій до ОСОБА_5 і позицію прокурора, який просив призначити покарання обвинуваченій із застосуванням ст. 75, ст.76 КК України без призначення додаткого покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, тому суд вважає недоцільним відбування обвинуваченою покарання у виді ізоляції від суспільства та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України без позбавленням права керування транспортними засобами.
Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 10.02.2026 року підлягає скасуванню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, –
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до п.1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 10.02.2026 року на автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 - скасувати.
Речові докази: автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 – повернути за належністю власнику; СD - диск – зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 10992 гривень 24 копійок. 
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя                        ОСОБА_1