ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2132/26 Справа № 201/6048/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ополинська І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 липня 2026 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання захисника Чередник Ірини Олександрівни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності —  ОСОБА_1 , на постанову судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10 червня 2026 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10 червня 2026 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 30 годин. Одночасно стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.

10 липня 2026 року захисником, подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування клопотання захисник вказує на те, що 04 липня 2026 року ОСОБА_1 отримав засобами електронного зв`язку оскаржувану постанову, а на офіційному сайті “Єдиний державний реєстр судових рішень” вона була оприлюднена лише 06 липня 2026 року, що свідчить про дотримання встановленого ч.2 ст.294 КУпАП строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення. Втім враховуючи дату прийняття судом постанови, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження. Отже заявник вважає, що вона має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску захисником строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 особисто був присутнім під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, надавав суду свої пояснення щодо вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та у цей же день — 10 червня 2026 року йому було проголошено оскаржувану постанову.
За приписами ч.2 ст.294 КУпАП у даній справі строк апеляційного оскарження рішення Соборного районного суду міста Дніпра спливав — 20 червня 2026 року.
12 червня 2026 року та 17 червня 2026 року захисник Чередник І.О. через систему “Електронний суд” подала до суду клопотання про внесення її даних, як учасника справи, для доступу до електронної справи та переведення в електронну форму процесуальні та інші документи по справі (а.с.22-25, 26-27).
Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник Чередник І.О. зверталися до місцевого суду із заявою про отримання копії оскаржуваного рішення.
Таким чином вказані обставини свідчать про те, що захисник безумовно була обізнана про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, а отже мала можливість своєчасно отримати копію судового рішення та, у разі незгоди, подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження, який спливав – 20 червня 2026 року, але не проявила зацікавленості у результатах судового розгляду справи та не скористалася своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.
Натомість апеляційна скарга була сформована та подана захисником Чередник І.О. до суду лише 10 липня 2026 року (а.с.31-48), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.
З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні захисника Чередник І.О. доводами щодо поважності причин пропуску нею строків на апеляційне оскарження постанови судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10 червня 2026 року та апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки захисник, маючи можливість своєчасно дізнатися про результати прийнятого судом рішення, своєчасно отримати копію постанови суду та скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, не скористалася наданим їй законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що стороною захисту у клопотанні взагалі не наведено причин, які б унеможливлювали безпосередньо її своєчасно отримати копію постанови суду та скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, а лише зазначено, що ОСОБА_1 копія постанови була отримана засобами електронного зв`язку лише 04 липня 2026 року (а.с.44), який в свою чергу також не був позбавлений можливості самостійно звернутися до місцевого суду для реалізації своїх процесуальних прав.
Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено.
Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Чередник І.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10 червня 2026 рокупо справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Чередник Ірині Олександрівні у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ       В.В. РУДЕНКО