Номер провадження 2-о/754/436/26
Справа №755/6478/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

15 вересня 2026 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючої судді Коваленко І.І., 
за участю секретаря судового засідання Гуцул Д.Г., 
представника Заявника - адвоката Вербича С.К.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення.
Стислий виклад позиції учасників
У квітні 2026 року представник Заявника ОСОБА_1 - адвокат Вербич Сергій Климович звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту припинення обтяження (арешту) квартири АДРЕСА_1 , а також просив уповноважити Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність обтяжень вказаної квартири.
Заява обґрунтована тим, що Заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До числа спадкоємців за заповітом також входив батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим Заявник залишився єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину.
Заявник прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак позбавлений можливості оформити спадкові права та вступити у володіння належною спадкодавиці квартирою АДРЕСА_1 через наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження (арешт) вказаного майна.
Зазначений арешт було накладено постановою державного виконавця від 09.12.2002 на виконання ухвали Бориспільського районного суду Київської області від 12.06.2002 про забезпечення позову у цивільній справі № 2-33/03.
Ухвалою Бориспільського районного суду Київської області від 10.06.2003 позовну заяву у справі № 2-33/03 залишено без розгляду, а ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2004 задоволено клопотання ОСОБА_2 та скасовано (відмінено) заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна.
Зазначене судове рішення про скасування забезпечення позову набрало законної сили, у зв`язку з чим правова підстава накладення арешту припинила свою дію.
Проте при зверненні до державного реєстратора рішеннями від 03.09.2025 та від 03.02.2026 Заявнику було відмовлено у проведенні реєстраційних дій через наявність у реєстрі запису про обтяження.
Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листами від 08.07.2025 та від 30.10.2025 також повідомив про неможливість зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби, оскільки виконавчі провадження щодо спадкодавиці у відділі не перебувають та не зареєстровані, а матеріали вилучених чи завершених виконавчих проваджень знищені у зв`язку із закінченням трирічного строку їх зберігання. Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві листом від 26.01.2026 також роз`яснило відсутність підстав для вжиття заходів виконавцем та рекомендувало звернутися до суду.
Враховуючи викладене, Заявник зазначає, що вирішити питання зняття арешту в позасудовому порядку неможливо, тому встановлення юридичного факту припинення обтяження у судовому порядку є єдиним способом захисту та реалізації його спадкових прав.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.05.2026 справу передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2026 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та витребувано письмові докази.
В судовому засіданні представник Заявника - адвокат Вербич С.К. надав пояснення, підтримав вимоги заяви у повному обсязі та просив її задовольнити.
Представник заінтересованої особи - Дніпровського районного відділу Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заперечень проти заяви суду не надав.
Заслухавши пояснення представника Заявника, дослідивши надані письмові докази та матеріали справи, Суд встановив наступні обставини.
Фактичні обставини, встановлені судом
ОСОБА_2 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 .
12.06.2002 ухвалою Бориспільського районного суду Київської області у справі № 2-33/03 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Мартусівської сільської ради про визнання недійсними рішення та державного акта вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно, транспортні засоби та грошові кошти ОСОБА_2 .
09.12.2002 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на виконання вказаної ухвали від 12.06.2002 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , зокрема на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 1361472, заборона № 60 від 09.12.2002).
10.06.2003 ухвалою Бориспільського районного суду Київської області у справі № 2-33/03 позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин.
14.04.2004 ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 2-33/03 задоволено клопотання ОСОБА_2 та скасовано (відмінено) заходи забезпечення позову у вигляді арешту всього рухомого і нерухомого майна, транспортних засобів та грошових коштів, які належать ОСОБА_2 , що проживає у АДРЕСА_2 , накладений згідно з ухвалою судді Бориспільського районного суду Київської області від 12.06.2002.
26.09.2008 ухвалою Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Бориспільського районного суду Київської області від 10.06.2003 залишено без розгляду, а ухвала суду першої інстанції набрала законної сили.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла у м. Києві у віці 84 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 10.10.2024 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. заведено спадкову справу № 7/2024.
Згідно з довідкою приватного нотаріуса від 03.09.2025 вих. № 25 спадкоємцями за заповітом до майна померлої ОСОБА_2 є її онук ОСОБА_1 (Заявник) та її син ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 син спадкодавиці - ОСОБА_5 помер у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 05.11.2025 Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Таким чином, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , є Заявник ОСОБА_1 .
Однак Заявник позбавлений можливості оформити свої спадкові права та зареєструвати право власності на спадкове майно через наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про арешт квартири АДРЕСА_1 за реєстраційним номером 1361472.
Згідно з листами Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.07.2025 та від 30.10.2025 № 134686, на виконанні у відділі виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 не перебувають та не зареєстровані, а виконавчі дії державним виконавцем здійснюються виключно за наявності відкритого виконавчого провадження.
Згідно з листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві від 26.01.2026 № 2502/4.2-26/вих.11471/4-25, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться чинним арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 1361472 від 09.12.2002 на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .
Разом з тим, за результатом перевірки інформації в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві на виконанні не перебувають і зареєстрованими не значаться. З огляду на сплив понад 20 років з моменту вчинення виконавчих дій, матеріали відповідного виконавчого провадження знищені, що унеможливлює витребування чи відновлення первинних документів провадження органом державної виконавчої служби. За відсутності відкритого виконавчого провадження виконавець позбавлений юридичної можливості вчиняти будь-які виконавчі дії чи скасовувати арешт.
З огляду на це орган державної виконавчої служби роз`яснив Заявнику, що згідно з частиною п`ятою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" за відсутності підстав для зняття арешту виконавцем, арешт майна може бути знятий (припинений) за рішенням суду. Крім того, судове рішення про встановлення факту припинення арешту майна не підлягає примусовому виконанню органом державної виконавчої служби, а є безпосередньою підставою для проведення реєстраційних дій щодо скасування (припинення) обтяження суб`єктами державної реєстрації прав на нерухоме майно.
03.09.2025 рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Мовчан Анни Станіславівни № 80669893 відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою від 03.09.2025 за реєстраційним номером 68710527 про державну реєстрацію припинення арешту майна за реєстраційним номером запису 1361472 на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки додані до заяви документи, зокрема ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2004 у справі № 2-33/03, ухвала Бориспільського районного суду Київської області від 10.06.2003, ухвала Апеляційного суду Київської області від 26.09.2008 та лист Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 08.07.2025, безпосередньо не припиняють арешт, який зареєстровано на підставі постанови виконавчої служби від 09.12.2002. Згідно з частиною другою статті 27 та частиною восьмою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження", державна реєстрація припинення обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо припинення обтяження речових прав, яке набрало законної сили, або постанови органу державної виконавчої служби, які в наданому комплекті документів відсутні.
03.02.2026 рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Янович Іванни Ярославівни № 71293882 відмовлено у проведення реєстраційних дій за заявою від 02.02.2026 за реєстраційним номером 71293882 про державну реєстрацію припинення арешту майна за реєстраційним номером запису 1361472 на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки заяву подано від імені померлої ОСОБА_2 її представником - адвокатом Вербичем С.К., що не підтверджує обсяг повноважень представника діяти від імені померлої особи відповідно до вимог частини сьомої статті 18 та частини першої статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження". Крім того, додана до заяви постанова державної виконавчої служби від 09.12.2002 не припиняє арешт майна за відсутності рішення суду про припинення обтяження або постанови органу державної виконавчої служби про зняття арешту.
Оцінка Суду
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав та інтересів заявника (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17).
Найбільш важливі з точки зору суспільного буття особи юридичні факти, які підлягають визнанню в судовому порядку, визначені у частині першій статті 315 ЦПК України. 
Щодо інших юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, то їх може бути встановлено в судовому порядку, за умов, передбачених частиною другою статті 315 ЦПК України - якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 та від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.
Отже, при розгляді цивільних справ суди встановлюють факти, що мають юридичне значення, передбачені частиною першою статті 315 ЦПК України або інші факти, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, в порядку окремого провадження, якщо встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне (пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23). 
Оцінюючи обставини конкретної справи з урахуванням правових висновків Верхоного Суду щодо норм закону та критерії розгляду справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, Суд дійшов висновку, що у цій справі наявні всі умови, за яких справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в судовому порядку, а саме:
(1) метою встановлення факту припинення обтяження (арешту) на квартиру АДРЕСА_1 є усунення перешкод у реалізації Заявником своїх спадкових прав. Від встановлення цього факту безпосередньо залежить можливість Заявника прийняти спадщину та зареєструвати право власності на нерухоме майно.
(2) у цій справі повністю відсутній спір про право цивільне. Арешт майна накладався Бориспільським районним судом Київської області виключно як захід забезпечення позову у цивільній справі № 2-33/03 за позовом ОСОБА_4 . Вказаний позов залишено без розгляду ухвалою від 10.06.2003, а заходи забезпечення позову відмінено ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2004, яка набрала законної сили. Будь-які інші особи, які б оспорювали, заперечували чи претендували на вказану квартиру або мав місце майновий спір з приводу арештованого майна, відсутні;
(3) Заявник об`єктивно позбавлений можливості одержати постанову органу державної виконавчої служби про зняття арешту, оскільки виконавче провадження у відділі ДВС відсутнє та матеріали виконавчих проваджень знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання, заявник не є стороною виконавчого провадження, тому немає можливості оскаржити дії (бездіяльність) органу виконавчої служют;
(4) чинним законодавством України не передбачено іншого позасудового порядку зняття чи припинення арешту майна за відсутності відкритого виконавчого провадження. Заявник вичерпав усі можливі позасудові механізми звернення до органів ДВС та державного реєстратора, де отримав відмови у зв`язку з відсутністю правових підстав без судового рішення.
За таких обставин Суд вважає, що єдиним належним та ефективним способом захисту і відновлення порушених прав Заявника є встановлення факту припинення обтяження (арешту) майна в судовому порядку.
Щодо позовної вимоги Заявника про уповноваження Дніпровського районного відділу Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність обтяжень, Суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження", державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом - щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні).
З огляду на наведене, судове рішення про встановлення факту припинення обтяження, яке набрало законної сили, є самостійною та достатньою підставою для внесення суб`єктами державної реєстрації прав відповідного запису про припинення обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Судовий захист права в порядку окремого провадження здійснюється шляхом підтвердження юридичного факту, а не покладенням додаткових зобов`язань чи уповноважень на органи примусового виконання рішень, які не здійснюють реєстраційні дії за відсутності відкритого виконавчого провадження.
Зважаючи на сукупність встановлених обставин, Суд дійшов висновку про наявність законних підстав для повного задоволення заяви ОСОБА_1 в частині встановлення юридичного факту.
Розподіл судових витрат у справах окремого провадження відповідно до положень ЦПК України не здійснюється, а судові витрати, внесені Заявником при поданні заяви, покладаються на Заявника.
Керуючись статтями 19, 76-80, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, Суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ), заінтересована особа: Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ: 34999033, місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 15), про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.
Встановити факт припинення обтяження у вигляді арешту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 09.12.2002 (зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 09.12.2002 за реєстраційним номером 1361472, заборона № 60 від 09.12.2002), на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2004 у справі № 2-33/03 про скасування заходів забезпечення позову.
У задоволенні решти вимог заяви про уповноваження Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність обтяжень - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано 15 вересня 2026 року
Суддя         Інна КОВАЛЕНКО