1	Справа № 335/3192/26  2/335/2278/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника Виноградової-Ковтун Карини Геннадіївни до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення залишку недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом та стягнення моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення залишку недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом та стягнення моральної шкоди, в обґрунтування позову зазначивши наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - Позивач) є донькою спадкодавиці ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території України (м. Пологи Запорізької області). Позивач зверталась за встановленням факту смерті до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, який рішенням від 19.11.2024р. по справі №337/6159/24 встановив факт смерті спадкодавиці. На підставі вищезазначеного судового рішення, позивачу органами ДРАЦС було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 21.11.2024р., яке додається до позову. 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію до 25.10.2024 року. 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Бахматської Тетяни Михайлівни ЗМНО із заявою про прийняття спадщини за законом, після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на недоотриману пенсію та ця заява була зареєстрована у реєстрі спадкова справа за №73387682, про що свідчить копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. На запит нотаріуса органом Пенсійного фонду України були надані відомості, щодо розміру нарахованої і недоотриманої пенсії у сумі 122 107, 24 грн., що підтверджується копією Листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області №0800-0401-8/117717 від 23.12.2024 року. Відповідно до Листа №0800-0401-8/117717 Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області 23.12.2024 року за ОСОБА_2 залишилася недоотримана пенсія у сумі 122 107, 24 грн. Так, 13.01.2026 року ОСОБА_1 на вказану суму недоотриманої пенсії отримала у приватного нотаріуса Бахматської Т.М. свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 167. На момент видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус визначаючи склад спадщини виходив із відомостей, які йому надав відповідач, а саме на підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.12.2024 за № №0800-0401-8/117717. Відповідно до вказаного вище свідоцтва, спадщина на яку видане свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії, у розмірі 122 107, 24 грн., яка належала спадкодавцю – ОСОБА_2 , 1937 року народження. Поряд із цим, даний лист також зазначений у свідоцтві про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за № 167. Після отримання вказаного вище нотаріального свідоцтва, 13.01.2026 р. ОСОБА_1 із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 звернулася до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. До заяви про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 позивачка долучила наступні документи: довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідка про відкритий рахунок в банку; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; свідоцтво про спадщину та свідоцтво про смерть, що підтверджується копією заяви з та розпискою-повідомленням пенсійного фонду України в Запорізькій області. Не зважаючи на це, відповідач свої зобов`язання щодо виплати позивачу, як спадкоємцю, недоотриманої за життя її матір`ю пенсії виконав частково. Так, у січні 2026 року на поточний рахунок належний позивачу відповідач перерахував грошові кошти в якості недоотриманої за життя її матір`ю пенсії частково, лише у розмірі 44 926 грн.08 копійок. Остання виплата відбулася 15.01.2026 року. Причини не виплати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя не повідомляє, жодного офіційного листа-повідомлення ОСОБА_1 про підстави припинення виплати від пенсійного фонду не надійшло. У лютому 2026 року ОСОБА_1 жодної виплати недоотриманої пенсії не отримала. У березні 2026 року був скерований адвокатський запит до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо законних підстав припинення ОСОБА_1 виплати недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 167. Листом №0800-0904-8/19632 Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 05.03.2026 року повідомлено, що виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.05.2023 року у зв`язку з тривалою неоплатою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону №1058 та підстав для її поновлення немає. Також повідомили, що після смерті пенсіонера залишилася недоодержана пенсія в розмірі 44926,08 грн., яка була нарахована та виплачена в січні поточного року. Вважає дії відповідача протиправними, оскільки відповідно Листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області №0800-0401- 8/117717 від 23.12.2024 року розмір суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складав 122 107, 24 грн., а не 44926,08 грн. як відповідач зазначає в останній відповіді. Відповідач своїми протиправними діями намагається ввести позивача в оману, порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту і перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна. Відповідно Листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області №0800-0401-8/117717 від 23.12.2024 року із зазначенням сум недоотриманої пенсії померлою ОСОБА_2 , приватний нотаріусом Бахматською Т.М. ЗМНО було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 167. Відтак, залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 77 181 грн. 16 копійок.
Також вказаними протиправними діями відповідача, що полягають у незаконному перешкоджанні реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, ОСОБА_1 було завдано й моральної шкоди. Завдану моральну шкоду Позивач оцінює у 50 000 грн. 00 коп. Моральні страждання Позивача полягають у тому, що після втрати свого єдиного близького члена сім`ї та отримання право на спадщину за законом, позивачка повинна добиватися виплати за належне їй майно, їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом належить, а відповідач його протиправно не виконує. Через протиправні дії позивачка вимушена вкотре звертатися за правничої допомогою та до суду задля відновлення її порушеного права. Такі протиправні дії відповідача завдають їй додаткових фінансових затрат та погружають її до спогадів про свою матір, про втрату самої близької людини та через це ОСОБА_1 відчуває біль, тривожність, розпач, що дуже негативно впливає на її психоемоційний стан. Внаслідок протиправних недбалих дій відповідача, позивачка понесла душевні страждання, які впливають на її душевний стан здоров`я. Ці обставини доставляють Позивачу додаткових страждань, що і є моральною шкодою 
Позивачка, вважає відмову Відповідача у виплаті їй, як спадкоємцю пенсії, яка належала її бабці за життя та не була нею отримана у зв`язку з окупацією, проте нараховувалася, незаконною та безпідставною і такою, що порушує її майнові права, оскільки пенсія, яка була недоотримана за життя входить до складу спадщини, а позивачка успадкувавши її у встановленому законом порядку, а тому просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 залишок суми недоотриманої пенсії у розмірі 77 181 гривня 16 копійок, нарахованої померлій ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка входить до складу спадщини на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 січня 2026 року, витрати на правничу допомогу; моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень 00 копійок.
Ухвалою судді від 30.03.2026 року позовну заява прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи. 
15.04.2026 представником Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
13.12.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов запит приватного нотаріуса Бахматської Тетяни Михайлівни про наявність грошової суми (недоотриманої пенсії), яка підлягає виплаті на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаний запит щодо суми недоотриманої пенсії померлої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було надано довідку у якій зазначено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, сума недоотриманої пенсія склала 122 107,24 грн. Отже, ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) та була зареєстрована за адресою, що на сьогодні є тимчасово окупованою російською федерацією. Крім того, виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01.05.2023 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд відповідно до п.4 частини першої ст. 49 Закону № 1058. Вказані позивачем у позовній заяві оцінка душевних страждань є суб`єктивними і не підтверджені відповідними документами, іншими належними і допустимими доказами. Розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн зазначає самостійно, не надаючи жодних доказів для її обґрунтування. За викладених обставин, вважає, що орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
21.04.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позовну заяву і просить її задовольнити. 
Ухвалою суду від 13.05.2026 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з чим фіксування судового процесу не здійснювалося.
01.07.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд доходить наступних висновків.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою спадкодавиці ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 10.04.1969р. та копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 30.12.1987р. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території України (м. Пологи Запорізької області). 
Позивач зверталась за встановленням факту смерті до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, який рішенням від 19.11.2024р. по справі №337/6159/24 встановив факт смерті спадкодавиці. На підставі вищезазначеного судового рішення, позивачу органами ДРАЦС було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 21.11.2024р.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію до 25.10.2024 року. 
03 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Бахматської Тетяни Михайлівни ЗМНО із заявою про прийняття спадщини за законом, після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на недоотриману пенсію та ця заява була зареєстрована у реєстрі спадкова справа за №73387682, про що свідчить копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 
На запит нотаріуса органом Пенсійного фонду України були надані відомості, щодо розміру нарахованої і недоотриманої пенсії у сумі 122 107, 24 грн., що підтверджується копією Листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області №0800-0401-8/117717 від 23.12.2024 року. 
Відповідно до Листа №0800-0401-8/117717 Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області 23.12.2024 року за ОСОБА_2 залишилася недоотримана пенсія у сумі 122 107, 24 грн. Так, 13.01.2026 року ОСОБА_1 на вказану суму недоотриманої пенсії отримала у приватного нотаріуса Бахматської Т.М. свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 167.
На момент видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус визначаючи склад спадщини виходив із відомостей, які йому надав відповідач, а саме на підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.12.2024 за № №0800-0401-8/117717. 
Відповідно до вказаного вище свідоцтва, спадщина на яку видане свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії, у розмірі 122 107, 24 грн., яка належала спадкодавцю – ОСОБА_2 , 1937 року народження. Поряд із цим, даний лист також зазначений у свідоцтві про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за № 167. 
Після отримання вказаного вище нотаріального свідоцтва, 13.01.2026 р. ОСОБА_1 із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 звернулася до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.
До заяви про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 позивачка долучила наступні документи: довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідка про відкритий рахунок в банку; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; свідоцтво про спадщину та свідоцтво про смерть, що підтверджується копією заяви з та розпискою-повідомленням пенсійного фонду України в Запорізькій області.
У січні 2026 року на поточний рахунок належний позивачу відповідач перерахував грошові кошти в якості недоотриманої за життя її матір`ю пенсії частково, лише у розмірі 44926 грн.08 копійок. Остання виплата відбулася 15.01.2026 року. 
У лютому 2026 року ОСОБА_1 виплати недоотриманої пенсії не отримала, у зв`язку із чим, у березні 2026 року був скерований адвокатський запит до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо законних підстав припинення ОСОБА_1 виплати недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 167. 
Листом №0800-0904-8/19632 Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 05.03.2026 року повідомлено, що виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.05.2023 року у зв`язку з тривалою неоплатою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону №1058 та підстав для її поновлення немає. Також повідомлено, що після смерті пенсіонера залишилася недоодержана пенсія в розмірі 44926,08 грн., яка була нарахована та виплачена в січні поточного року. 
Відповідно Листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області №0800-0401- 8/117717 від 23.12.2024 року розмір суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складав 122 107, 24 грн., а не 44926,08 грн. як відповідач зазначає в останній відповіді. 
Відповідно Листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області №0800-0401-8/117717 від 23.12.2024 року із зазначенням сум недоотриманої пенсії померлою ОСОБА_2 , приватний нотаріусом Бахматською Т.М. ЗМНО було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 167. Відтак, залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 77 181 грн. 16 копійок. 
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1227ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
ВС у постанові від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 вказав таке: «Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:
- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК Українипроцедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Правовий аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц).
Також у постанові ВС від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 надав оцінку неправомірній відмові відповідача у справі обрахувати розмір пенсії спадкодавця за період, більший ніж 3 роки з дати звернення спадкоємців.
Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Таким чином, зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст вказаних вище норм узгоджується з положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Оскільки, за життя мати позивача, яка померла недоотримала пенсію у розмірі у розмірі 122 107, 24 грн., яка належала спадкодавцю – ОСОБА_2 , 1937 року народження, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, суд доходить висновку, що позивач як спадкоємець набув право на отримання невиплаченої пенсії матері, проте відповідач спадкоємцю перерахував грошові кошти в якості недоотриманої за життя її матір`ю пенсії частково, лише у розмірі 44 926 грн.08 копійок, залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 77 181 грн. 16 копійок, а тому є наявні підстави для стягнення невиплаченої пенсії в розмірі 77181,16грн.
Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі.
Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1), що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(Порядок від 25 листопада 2005 року № 22-1).
Згідно абз. 2 п. 1.5 Порядку від 25 листопада 2005 року № 22-1 заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку, як одержувач пенсії.
У відповідності до визначення термінів, що наведені уст. 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спадок у вигляді невиплаченої пенсії (заборгованості з виплати пенсії) не є щомісячною пенсійною виплатою, тобто, саме пенсією у розумінні статті 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява спадкоємця, який визначений нотаріусом, до органу Пенсійного Фонду України за виплатою недотриманої пенсії померлого пенсіонера не спрямована на щомісячне отримання пенсії, а має своєю метою фактичне отримання спадщини у вигляді грошових сум, що становить недоотриману померлим пенсіонером при житті пенсію (заборгованість з виплати пенсії), та яка увійшла до спадкової маси та яка, у тому числі, зазначена у Спадковому реєстрі.
При цьому, суд зазначає, що Порядок від 25 листопада 2005 року № 22-1 не містить будь-яких вимог або умов, які пов`язували би право на отримання визначеним нотаріусом спадкоємцем, недоотриманої померлим пенсіонером суми пенсії, що внесена до спадкового реєстру, із будь-якими умовами.
Єдиною умовою для видачі спадкоємцю невиплаченої на день смерті померлого пенсіонера пенсії є надання спадкоємцем, або його уповноваженим представником, окрім саме заяви про її виплату, документів, перелік яких наведений у п. 2.26 Порядку від 25 листопада 2005 року № 22-1.
Згідно положенням абзацу 4 п. 2.26 Порядку від 25 листопада 2005 року № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї, або в разі їх не звернення за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається: 1) документ, що посвідчує особу заявника, 2) свідоцтво про смерть, 3) свідоцтво про право на спадщину.
Оскільки позивачем при поданні заяви були надані документи, перелічені у п. 2.26 цього Порядку, це є достатньою підставою для прийняття відповідачем рішення про здійснення виплати на користь позивача недоотриманої пенсії померлого спадкодавця.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».
Тому призупинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій відповідача спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат.
Таким чином позивачем доведено належними та допустимими доказами, що нараховані, але не отримані за життя ОСОБА_2 пенсія входить до складу спадкового майна, яке залишилося після її смерті, а позивач у порядку спадкування за заповітом набула право власності на грошові кошти, а тому має право на отримання недоотриманої за життя її матері пенсії.
Стаття 1219 ЦК України до цих правовідносин не може застосовуватись, адже Позивачка зверталася до Відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії, яка є власністю спадкодавця, а не з заявою про призначення їй пенсії, право на яку мала її померла мати(право на пенсію)
Невиплата відповідачем позивачу коштів у повному обсязі є необґрунтованою та такою, що спростовуються наведеними вище фактичними обставинами та нормами матеріального права, згідно яким, сума пенсії, що належала пенсіонеру, але не була ним одержана за життя, передаються визнаному згідно свідоцтву про право на спадщину спадкоємцю.
Право власності позивача на суму недоотриманих коштів встановлене свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке є правовстановлюючим документом, що офіційно і безперечно підтверджує наявність права власності на майно, що переходить у спадок.
Таким чином у спірних правовідносинах відповідач перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019.
З урахуванням зазначеного, принципу диспозитивності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення залишку невиплаченої пенсії, виходячи із меж заявлених вимог, є законним та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Також позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до статті 23 ЦК України передбачено, що „особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.
Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 13,81 ЦПК України.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» №4 від 31.03.1995 року обов`язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.
Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
При цьому, відшкодування моральної шкоди можливе за умови, коли право на дане відшкодування передбачено спеціальним законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Нормами пенсійного законодавства такого виду відшкодування не передбачено.
В обґрунтування моральної шкоди позивач послався на ті обставини, що порушено його право власності, і він вимушений був звернутися з цього питання до суду.
Звернення позивача до суду з позовом не є саме по собі підставою для відшкодування моральної шкоди, доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди, перенесення нею моральних страждань, а також наявності причинного зв`язку між такою шкодою та неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, не надано, будь- яких інших обґрунтувань даної вимоги позовна заява не містить і доказів, що діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди в матеріалах справи немає, розмір грошового відшкодування моральної шкоди не є обґрунтованим, а тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача слід стягнути 1064,96 грн. судового збору на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 в особі представника Виноградової-Ковтун Карини Геннадіївни до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення залишку недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом та стягнення моральної шкоди,- задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012; адреса: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса реєстрація: АДРЕСА_2 ; фактична адреса місця проживання (ВПО): АДРЕСА_3 ) залишок суми недоотриманої пенсії у розмірі 77 181 (Сімдесят сім тисяч сто вісімдесят одна) гривня 16 копійок, нарахованої померлій ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка входить до складу спадщини на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 січня 2026 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Тетяною Михайлівною та зареєстрованого в реєстрі за № 167.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012; адреса: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса реєстрація: АДРЕСА_2 ; фактична адреса місця проживання (ВПО): АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064,96 грн.
В решті частині вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13.07.2026 року. 

Суддя Ю.В. Апаллонова