ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року місто Київ
Справа № 761/12821/26
Апеляційне провадження № 33/824/3055/2026
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києвавід 17 квітня 2026 року (суддя Глянь О.С.)
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

За результатами проведення фактичної перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено 21.01.2026 о 13 год. 35 хв. порушення порядку проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункових операцій без застосування ПРРО без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документа встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, чим порушено п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києвавід 17 квітня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн 00 коп., стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 29 квітня 2026 року подала засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у день перевірки у ТВЦ «Метроград» 21:30 була відсутня електроенергія внаслідок аварійних відключень ОСР ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», що підтверджується листом № 20/07 від 31.03.2026 ТОВ «Українська інноваційно-фінансова компанія» (управляюча компанія ТВЦ «Метроград», ЄДРПОУ 24096743), підписаним начальником енергетичної служби ОСОБА_2 .
У цей день до зазначеного магазину зайшов чоловік та обрав товар як покупець, а саме намисто NAV7 (вага бурштину 56 г, вартістю 56 180,00 грн) та сережки срібні з бурштином (вага виробу 4,08 г, вартістю 2 520,00 грн) на загальну суму 58 700,00 грн. При цьому чоловік попросив описати вказаний товар у паперовій формі, у вигляді товарного чеку. Продавець повідомила чоловіка, що може описати товар від руки в товарному чеку, проте, їй потрібно буде вибити фіскальні чеки, що буде відбуватися з міста Рівне - місця знаходження апелянта, так як світла у магазині не було. Перед прийняттям коштів продавець ОСОБА_3 завчасно повідомила покупця про: відсутність електроенергії в приміщенні магазину; неможливість стандартної роботи стаціонарного обладнання; спосіб фіскалізації - через ПРРО у мобільному режимі (застосунок Checkbox); необхідність певного часу для передачі чека до фіскального сервера ДПС. Таким чином, продавець діяла прозоро і добросовісно до здійснення розрахунку. Відразу після прийняття готівки в сумі 58 700,00 грн продавець негайно розпочала формування фіскальних чеків через ПРРО з фіскальним номером 4000061752 (зареєстрований 29.12.2020) у мобільному режимі, а також виписала товарний чек, як того вимагав покупець. Обидва чеки сформовані та передані до фіскального сервера ДПС у режимі ОНЛАЙН ще під час проведення контрольної операції.
Зазначає, що єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 155-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки. Разом з тим наразі податкове повідомлення - рішення оскаржується в Рівненському окружному адміністративному суді (справа №460/5963/26 , ухвала про відкриття провадження від 13.04.2026), відтак воно є неузгодженим, а процедура адміністративного оскарження, яка не завершена, виключає настання відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, яке обґрунтовано тим, що про розгляд справи скаржник не повідомлявся, в ЄДРСР ознайомилась 24 квітня 2026 року.
У судове засідання учасники справи не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції враховує таке. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Разом із тим, враховуючи, що у судовому засіданні ОСОБА_1 не була присутня, доказів належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання, матеріали справи не містять, оскаржувана постанова була опублікована в ЄДРСР 24 квітня 2026 року, матеріали справи не містять доказів вручення чи отримання копії постанови, а апеляційна скарга подана 29 квітня 2026 року, тобто в межах 10-денного строку з дня опублікування постанови у реєстрі, з метою забезпечення права на захист та справедливий судовий розгляд апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції не були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП є помилковим, оскільки не відповідає обставинам справи та наявним у ній доказам.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винною, суд першої інстанції виходив із того, що її вина підтверджується протоколом № 930 від 11.03.2026 про адміністративне правопорушення, актом фактичної перевірки, поясненнями, копією товарного чеку.
Апеляційний суд не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до диспозиції ст.155-1 КУпАП, відповідальність за вчинення цього адміністративного правопорушення настає за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
В січні 2026 року проведено фактичну перевірку, за результатами якої складено акт (довідку) фактичної перевірки про те, що21 січня 2026 року ОСОБА_1 вчинила порушення порядку проведення готівкових розрахунків, а саме: проведення розрахункових операцій без застосування ПРРО без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документа встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, чим порушено п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
За приписами ст. 252 КУпАП акти перевірок контролюючих органів безпосередньо не зазначені як види доказів у справах про адміністративні правопорушення. У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі №П/811/2893/14А визначено, що висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.
З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 19.02.2026 року № 3122/17000705-22 до ФОП ОСОБА_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 58 700 грн було оскаржене ФОП ОСОБА_1 до Рівненського окружного адміністративного суду (а. с. 51-52).
Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з п. 56.15 ст. 56 ПК України скарга подана із дотриманням строків, визначених п. 56.3 ст. 56 ПК України, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується не надсилаються, а сума грошових зобов`язань, що оскаржується вважаються неузгодженою.
За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, оскільки до закінчення передбаченої законом процедури адміністративного та/або судового оскарження, факт порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків не є встановленим, а отже відповідні твердження контролюючого органу, що містяться в акті перевірки відображають лише позицію контролюючого органу і не можуть бути підставою для висновку про наявність в діях посадової особи платника податку вини в порушенні встановленого законом порядку проведення розрахунків і відповідно, бути підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Суд першої інстанції вказаних обставин та норм права не врахував, унаслідок чого дійшов помилкових висновків.
Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києвавід 17 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Слободанюк Вікторії Вікторівни - задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києвавід 17 квітня 2026 року - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Желепа