Справа №: 343/862/26 
Провадження №: 2/343/740/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретарів судового засідання - Шикор Г.В., Оленяк С.І., Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/862/26 за позовом органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вигодської селишної ради до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання,
за участю: представниць позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора - Бурака Б.Г.,
відповідачки - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій учасників справи:
позивач звернувся до суду з указаною вище позовною заявою, в якій просить:
- відібрати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав;
- передати дитину для її подальшого влаштування органу опіки та піклування Вигодської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області;
- стягувати зі ОСОБА_1 на користь закладів, установ, опікунів або інших фізичних чи юридичних осіб, де перебуватиме дитина, аліменти на утримання її дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.04.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги мотивує тим, що 07.04.2026 до Служби у справах дітей Вигодської селищної ради надійшло повідомлення від директора Сенечівської гімназії про виявлення випадку домашнього насильства щодо малолітньої дитини - учениці 2 класу ОСОБА_4 , в якому зазначено, що, зі слів дитини, її мати ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинила щодо неї фізичне насильство, що виразилось у нанесенні побоїв, зокрема ударів та стусанів. 09 квітня 2026 року до Служби у справах дітей Вигодської селищної ради надійшло повідомлення від начальника ВП № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з проханням вжити заходи щодо забезпечення захисту законних прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_4 , про побиття якої матір`ю повідомив директор ліцею. При огляді дитини медичний працівник виявила синці та садна на тілі, у зв`язку з чим її було поміщено у КНП "Долинська багатопрофільна лікарня". При обстеженні житлово-побутових сім`ї Служба у справах дітей встановила, що на момент обстеження мати перебувала у стані алкогольного сп`яніння та не могла надати жодних пояснень щодо наявних ушкоджень у її доньки. За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно. Однак її дитина ОСОБА_4 перебуває на обліку у Службі у справах дітей з 01.10.2021 як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. За розпорядженням селищного голови було постановлено негайно відібрати малолітню дитину ОСОБА_4 від матері ОСОБА_1 через загрозу її життю та здоров`ю, а Службі у справах дітей доручено повідомити прокуратуру про факт відібрання та звернутися до суду з позовом про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. При підготовці висновку про доцільність відібрання дитини Служба у справах дітей та Комісія з питань захисту дітей врахували, що за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, але встановили, що є реальна загроза життю дитини, а саме наянвість у дитини тілесних ушкоджень, що підтверджено медично, показаннями самої дитини про застосування щодо неї насильства з боку матері, перебування останньої у стані алкогольного сп`янння, що унеможливлює належне виконання нею батьківських обов`язків, а також висновком щодо оцінки рівня безпеки дитини, який визначено як дуже небезпечний. Крім того було враховано індивідуальні особливості розвитку дитини, яка є дитиною з особливими освітніми потребами, має порушення зору та мислення, характеризується підвищеною емоційною вразливістю, у зв`язку з чим потребує постійного догляду та уваги. Водночас із урахуванням принципу пропорційності втручання у сімейні відносини, а також через відсутність достатніх підстав для позбавлення матері батьківських прав, Служба у справах дітей дійшла висновку про доцільність застосування саме такого захисту прав дитини як відібрання її у матері без позбавлення батьківських прав. Окремо зазначив що відомості про батька дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, у зв`язку з чим фактичний батько юридично не визначений. 17 квітня 2026 року ОСОБА_4 передано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 , де вона перебуває і на даний час.
Представниця позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Додатково вказала, що дитина на даний час перебуває у патронатній сім`ї. Відповідачці надано номер телефону для можливості контактування з нею, однак вона жодного разу не зв`язалася ні з дитиною, ні з патронатною сім`єю, ні зі Службою у справах дітей. Під час спілкування з патронатним вихователем було встановлено, що в дитини все добре, вона комунікабельна, про маму не згадує. У патронатній сім`ї є дівчинка на рік молодша від ОСОБА_4 , з якою вони подружилися. Під час перебування дівчинки в лікувальному закладі мама тільки раз її навідала, але перебувала у стані алкогольного сп`яніння, нічого їй не привезла. Її дочку одягали посторонні люди. Також вказала, що думка дитини з приводу розглядуваного питання була з`ясована психологами у "Зеленій кімнаті". Надалі представниця позивача ОСОБА_3 зазначила, що в червні 2026 року вона виїжджала з працівниками поліції для огляду сім`ї відповідачки, оскільки вона перебуває під соціальним супроводом. Так, у будинку було чисто, все добре. Але мати жодного разу не поцікавилась своєю дитиною. При цьому вона роз`яснювала їй, що вона має право провідати дитину, для цього їй необхідно звернутись у Службу у справах дітей, але відповідачка жодних дій таки не вчинила, дівчинкою не поцікавилась, хоча бачила її востаннє в лікувальному закладі (у квітні 2026). На час розгляду справи в суді строк перебування дитини в патронатній сім`ї вони продовжили. Дівчинці добре у патронатних вихователів, вона висловлює задоволення. Натомість мати не цікавиться своєю дочкою, не спілкується з нею, не вжила жодних заходів, щоб хоча б її побачити, не те, щоб повернути у свою сім`ю. 
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що малолітня ОСОБА_4 з 2021 року перебуває на обліку як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Як свідчать матеріали справи, такі обставини у її житті тривають досі. В 2026 році дитина прийшла до навчального закладу з ознаками побиття. Про тривалість невиконання матір`ю своїх обов`язків щодо дитини свідчить і те, що дитина відстає в розвитку, у лікувальний заклад поступила з бронхітом, що також вказує про відсутність належного лікування та догляду. Саме батьки зобов`язані доглядати за дітьми, а держава тільки котролює належність такого догляду. Відібрання дитини не є безповоротним. Якщо відповідачка змінить своє ставлення до дочки, вона зможе повернути її додому. Однак на даний час є всі підстави для відібрання дитини та стягнення аліментів на її утримання, оскільки мав місце факт жорстокого поводження з нею, зловжиання матір`ю алкогольними напоями та ухилення від виконання батьківських обов`язків. 
Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, однак зазначила, що хоче забрати дитину до себе. Аліменти не має змоги сплачувати, оскільки ніде не працює, здійснює догляд за дитиною до 3 років (малолітнім сином). Не знає, в якому зараз стані її дочка. Винить себе в тому, що не відвезла дитину в лікувальний заклад, коли вона цього потребувала. Щодо побиття, то не хотіла її бити, але змушена була це зробити, тому що вона її не слухала: тікала від неї, ховалася. Не слухалася вона її й тоді, коли вона (відповідачка) була твереза. Коли вона будила її до школи, донька не хотіла вставати, відмовлялася йти до навчального закладу через конфлікти з хлопцями.
Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:
21 квітня 2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом про відібрання малолітньої дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання.
Згідно з ухвалою від 24.04.2026, суд відкрив провадження у справі та призначив провести підготовче судове засідання за участю сторін.
20 травня 2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду, про що постановив відповідну ухвалу.
19 червня 2026 року представниця позивача долучила до матеіралів справи копію висновку психолога за результатами проведення опитування ОСОБА_4 
14 серпня 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення, проголошення якого призначив на 24.08.2026 о 13:00.
Однак, 20.08.2026 на адресу суду надійшло клопотання виконувача обов`язків керівника Калуської окружної прокуратури, в якому він просить залучити до участі у розгляді справи Калуську окружну прокуратуру та надати доступ до електронної справи.
З огляду на те, що під час ухвалення рішення виникла потреба в залученні прокурора до участі у розгляді справи для подання висновку на виконання своїх повноважень, суд, не приймаючи рішення, постановив ухвалу про поновлення судового розгляду від 24.08.2026 та визначив нову дату судового засідання, про що повідомив усіх учасників розгляду справи.
10 вересня 2026 року суд заслухав висновок прокурора й після судових дебатів перейшов до стадії ухвалення рішення, проголошення якого призначив на 15.09.2026 о 16:45.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.08.2018, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 8). 
Відповідно до даних з Витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00057715794 від 14.04.2026 та довідки № 2 від 13.08.2018, відомості про батька ОСОБА_4 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 9). 
ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_7 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.11.2024 (а.с. 11).
ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_4 зареєстровані в АДРЕСА_1 , на що вказують відповідні довідка та повідомлення (а.с. 7, 8). 
За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, що підтверджується відповідною характеристикою (а.с. 17).
Згідно з наказом начальника Служби у справах дітей № 7/02-04 від 01.10.2021, ОСОБА_4 01.10.2021 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухилянням матері ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків (а.с. 28).
Як слідує з характеристики, ОСОБА_4 є ученицею Сенечівської гімнації та дитиною з особливими освітніми потребами (вказане також підтверджується довідкою № 18 від 09.04.2026 (а.с. 41). Вона має порушення зору, мовлення, що впливає на процес навчання та потребує постійного супроводу асистента вчителя та корекційно-розвиткових занять (послуг). ... 07 квітня 2026 року педагогічні працівники гімназії на тілі ОСОБА_8 виявили тілесні ушкодженн (синці). Інцидент був зафіксований вперше, про що невідкладно повідомлено відповідні служби (а.с. 27).
07 квітня 2026 року директор гімназії Н.Халус повідомила начальника Служби у справах дітей Вигодської селищної ради про виявлення випадку насильства щодо дитини - учениці 2 класу ОСОБА_9 . Зі слів дитини, мати, будучи у стані алкогольного сп`яніння, вчинила домашнє насильство, що виражалося нанесенням стусанів та побоїв (а.с. 12).
У свою чергу за фактом звернення директора Сенечівської гімназії начальник ВП № 1 (м. Долина) Калусьокого РВП ГУНП в Івано-Франківській області звернувся до начальника Служби у справах дітей Вигодської селищної ради з повідомленням про необхідність вжиття заходів щодо забезпечення захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , яку поміщено в КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" (а.с. 13). 
Згідно з актом доставки неповнолітньої дитини в лікувальний заклад, інспектор СЮП Калусьокго РВП доставила до КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" неповнолітню ОСОБА_4 . Причина доставки: факт домашнього насильства (а.с. 14).
В довідці № 38 від 07.04.2026 зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має такі захворювання та ушкодження: гострий бронхіт, обширні підшкірні клововиливи спини, верхніх кінцівок, обличчя (а.с. 15).
Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 383/у, ОСОБА_4 виставлено такий повний діагноз: гострий бронхіт неуточнений, інші поверхневі травми задньої стінки грудної клітки неуточнена, астигматизм, поверхнева травма волосистої частини голови неуточнена, гострий назофарингіт, помірна білково-енергетична недостатність (а.с. 39).
За фактом домашнього насильсьва за місцем проживання ОСОБА_1 проведено обстеження житлово-побутових умов, про що складено акт № 24 від 07.04.2026. За результатами обстеження комісія установила, що ОСОБА_1 пребувала за місцем свого проживання разом зі своїм чоловіком та молодштим сином. Санітарно-гігієнічний стан будинку задовільний. У холодильнику наявні продукти. На час обстеження мати не могла пояснити походження синьців у її дочки ОСОБА_4 , оскільки перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 16).
Під час складення акта проведення оцінки рівня безпеки дитини комісія встановила, що рівень безпеки дитини ОСОБА_4 - дуже небезпечно (а.с. 18-26).
08 квітня 2026 року начальник Служби у справах дітей Вигодської селищної ради звернулася до селищного голови з клопотанням про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 , яка була госпіталізована до КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" , у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, які, за наявною інформацією, спричинені фізичним насильством з боку матері ОСОБА_1 (а.с. 29).
Розглянувши вказане вище клопотання селищний голова Вигодської селищної ради видав розпорядження № 73 "Про негайне відібрання малолітньої дитини" від 08.04.2026, в якому вказав на необхідність негайно відібрати малолітню дитину ОСОБА_4 у матері ОСОБА_1 , у зв`язку з загрозою її життю та здоров`ю (а.с. 30-31).
Про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_4 від матері ОСОБА_1 начальник Служби у справах дітей повідомила Калуську окружну прокуратуру та Управління соціального захисту Калуської РДА, на що вказує відповідне повідомлення № 97/01-09 від 08.04.2026 (а.с. 32, 33).
13 квітня 2026 року психолог провела бесіду зі ОСОБА_4 , за результатами якої перша рекомендувала: забезпечення стабільного та безпечнгого середовища для дитини; індивідуальний психологічний супровід; роботу, спрямовану на зниження емоційного напруження; психоемоційну пітримку, прийняття та розвиток довіри до оточення (а.с. 37). 
Рішенням № 996 від 14.04.2026 виконавчий комітет Вигодської селищної ради затвердив розпорядження селищного голови від 08.04.2026 № 73 "Про негайне відібрання малолітньої дитини", а також висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав (а.с. 34). 
У вказаному вище висновку, який є додатком до рішення № 996 від 14.04.2026, серед іншого зазначено, що ОСОБА_4 є дитиною з особливими освітніми потребами та перебуває на обліку в Службі у справах дітей Вигодської селищної ради з 01.10.2021 як така, що перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Згідно з повідомленням дирекції Сенечівської гімназії Вигодської селищної ради № 17 від 07.04.2026, виявлено випадок насильства щодо дитини ОСОБА_11 , зі слів якої, мати, будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила домашнє насилля, що виразилось у стусанах, нанесенні побоїв. 07 квітня 2026 року дитина була доставлена до закладу охорони здоров`я. Після огляду лікарем-педіатром у ОСОБА_4 встановлено діагноз: гострий бронхіт, обширні підшкірні крововиливи спини, верхніх кінцівок, обличчя. Під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї 07.04.2026 Службою у справах дітей встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у стані вираженого алкогольного сп`яніння та не змогла надати жодних пояснень щодо тілесних ушкоджень у доньки. Подальше перебування ОСОБА_4 разом із матір`ю є неприпустимим, з огляду на те, що наявні медично підтверджені обширні тілесні ушкодження, що є прямим доказом вчинення домашнього насильства; неспроможність матері у момент обстеження пояснити походження тілесних ушкоджень, що обумовлено станом вираженого алкогольного сп`яніння; відсутність у найближчому оточенні дитини дорослих, здатних і готових гарантувати її безпеку; реальний ризик повторення домашнього насильства та подальшого погіршення стану здоров`я дитини в разі її повернення до матері. З урахуваннячм указаного Служба у справах дітей вважала за доцільним відібрання малолітньої ОСОБА_4 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав (а.с. 34-35). 
Згідно з наказом Служби у справах дітей Калуської міської ради № 69/01-06 від 17.04.2026, малолітню ОСОБА_4 передано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 (а.с. 38).
З метою уникнення психотравматичної дії на дитину, малолітню ОСОБА_4 суд не заслуховував у судовому засіданні, оскільки представниця відповідача надала висновок психолога за результатами проведення її допиту від 28.04.2026 (а.с. 58-60), у якому дівчинка повідомила, що мама у вечірній час нанесла їй удари по спині та обличчю. Дівчинка також розповіла про події наступного дня, зокрема про самостійний збір до школи та повідомлення вчительці про те, що сталося. Надалі дитина зазначила, що після повернення додому застала матір у стані алкогольного сп`яніння. Під час розповіді про зазначені події дівчинка не демонструвала ознак фантазування чи навмисного викривлення інформації. Її розповідь була емоційно забарвленою відповідно до змісту пережитих подій, внутрішньо узгодженою та послідовною. Психолог рекомендувала серед іншого запебпечити подальший психологічний супровід дитини з метою підтримки її емоційного благополуччя та профілактики негативних наслідків пережитого досвіду.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
заслухавши предстаників позивача, прокурора, відповідачку, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Частиною 3 статті 4 СК України встановлено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї.
Згідно із вимогами ч. 1-3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї та забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сім`я є основним осередком суспільства, охороняється державою, а також є природним середовищем для розвитку дитини. При цьому права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Як установив суд із описаних вище доказів, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. 
ОСОБА_4 перебуває на обліку у Службі у справах дітей з 01.10.2021 як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Крім того, перша є дитиною з особливими освітніми потребами.
Під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт вчинення 06.04.2026 щодо малолітньої ОСОБА_4 з боку матері домашнього насильства, що виразилось у нанесенні побоїв (ударів та стусанів), який виявлено 07.04.2026, у зв`язку з чим після дотримання відповідної процедури 17.04.2026 було прийняте рішення про негайне відібрання дитини та передачу її до сім`ї патронатного вихователя. За нанесення ОСОБА_1 малолітній ОСОБА_4 одного удару по обличчю, в область лівого ока, та декількох ударів по плечах та спині дочки, що спричинило їй тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обличчя зліва, правого плеча, по задній поверхні грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, першу притягнуто до кримінальної відпоідальності та визнано винуватою за ч. 1 ст. 125 КК України, підтвердженням чого слугує вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.07.2026, який набрав законної сили 18.08.2026. 
Системний аналіз зазначеного вище є підґрунтям для застосування положень ст. 170 Сімейного кодексу України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно з п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення безпечних умов життя дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Тобто основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого, є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання.
Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом, який за своєю правовою природою відрізняється від позбавлення батьківських прав, що має безстроковий характер. У разі усунення причин, які перешкоджали належному виконанню батьківських обов`язків, суд за заявою батьків може ухвалити рішення про повернення дитини, керуючись її найкращими інтересами (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 308/12188/18).
В судовому засіданні ОСОБА_1 визнала позовні вимоги, підтвердивши, що, дійсно, вчиняла щодо малолітьої дитини фізичне насильство, оскільки вона не хотіла її слухати. Проте вказала, що не хоче віддавати дочку, а прагне забрати її додому. Однак під час перебування справи в суді (з квітня 2026 року до вересня 2026 року) ОСОБА_1 жодного разу не навідалася до дитини, не поцікавилась нею, не вжила заходів, щоб її повернути у свою сім`ю, хоча їй такий порядок був роз`яснений, що підтвердили в судовому засіданні представники позивача та не заперечила відповідачка. Тобто бажання відповідачки повернути дитину суперечать реальним діям (бездіяльності) останньої та свідчить про неналежне виконання нею своїх обов`язків щодо дочки. Прокурор також просив урахувати, що неналежне виконання матір`ю своїх батьківських прав має тривалий характер, а дії останньої не свідачать про намір змінити свою поведінку в кращу сторону.
Про тривалість неналежного виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо виховання малолітньої ОСОБА_4 свідчить те, що дівчинка ще з 01.10.2021 перебуває на обліку як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. У 2025 році ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, на що вказує постанова Долинського районного суду Івано-Франкіської області від 02.07.2025, оскільки вона в період часу з 30.05.2025 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання малолітньої ОСОБА_4 , а саме розпивала спиртні напої в присутності дочки, перебувала в сильному алкогольному сп`янінні. Надалі свої ставлення до дочки ОСОБА_1 не змінила та у 2026 році вчинила щодо неї фізичне насильство, про що вказано вище.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд уважає обґрунтованим та законним рішенням про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_4 у її матері ОСОБА_1 , оскільки залишення дитини з останньою є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. 
Суд зазначає, що як на день відібрання дитини існували умови, загрозливі для її життя, здоров`я та були підстави для негайного її відібрання від матері, так і на теперішній час є підстави для відібрання дитини у відповідачки, оскільки існує загроза як для життя і здоров`я дитини, так її морального виховання. Доказів того, що відповідачка вжила якісь заходи для покрещення своєї поведінки, змінила свої звички, пройшла відповідне лікування чи навчання, матеріали справи не містять.
Таким чином, суд, дослідивши докази в їх сукупності, керуючись, насамперед, інтересами дитини, виснує, що поведінка ОСОБА_1 з дня винесення висновку про доцільність відібрання дитини фактично не змінилась, відомостей про вчинення нею заходів, які б вплинули на прийняття рішення щодо відібрання дитини суду не надано, факт ухилення відповідачки від належного виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини знайшов своє підтвердження, умови проживання останньої з матір`ю є небезпечними для її життя, здоров`я та морального виховання, так як відповідачка не здійснює належного догляду за дитиною, вчиняє щодо неї фізичне насильство, тому вважає за необхідне відібрати малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав, попередивши її про необхідність змінити ставлення до своїх материнських обов`язків.
Водночас суд уважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
Згідно зі ст. 170 СК України, у разі відібрання дитини вона передається другому з батьків, бабі, дідові або іншим родичам - за їх бажанням, а за відсутності такої можливості - органу опіки та піклування. Положення частин четвертої та п`ятої статті 167 СК України встановлюють пріоритетність передання дитини близьким родичам.
Під час розгляду справи суд установив, що батько малолітньої ОСОБА_4 записаний зі слів матері, тобто такий юридично не визначений. Будь-які інші родичі, які б виявили бажання опікуватися дитиною відповідачки, не встановлені. Дитина передана до сім`ї патронатного вихователя ще в квітні 2026 року. До цього часу ніхто, крім відповідних органів, нею не цікавився. 
З урахуванням вказаного, зважаючи на відсутність можливості передати малолітню ОСОБА_4 другому з батьків, бабі, дідові або іншим родичам, суд уважає за необхідне передати дитину для її подальшого влаштування органу опіки та піклування Вигодської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Під час судового розгляду встановлено, що на утриманні відповідачки перебуває також інша малолітня дитина - ОСОБА_12 , 2024 року народження, яка проживає зі ОСОБА_1 та її чоловіком. Про це ствердила відповідачка, не заперечили представники органу опіки та піклування, а також зазначено в акті обстеження житлово-побутових умов сім`ї. 
Суд зазначає, що всі діти є рівними у своїх правах на належне матеріальне забезпечення та всебічний розвиток, незалежно від черговості їх народження чи того, від якого шлюбу вони народилися. З огляду на це, задоволення позову у повному обсязі та стягнення з Відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу на користь лише однієї (першої) дитини призведе до очевидного обмеження та порушення прав іншої малолітньої дитини, яка також має законне право на отримання аналогічного рівня матеріального утримання від матері, яка не працює, в тому числі у зв`язку зі здійсненням догляду за дитиною до 3 років.
Зважаючи на описані норми та виходячи з того, що суд дійшов вище до переконання про необхідність відібрання малолітньої дитини від матері ОСОБА_13 без позбавлення її батьківських прав, суд уважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь закладів, установ, опікунів або інших фізичних чи юридичних осіб, де перебуватиме дитина, аліменти на малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від її доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, та вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття є безумовним і не залежить від наявності чи відсутності у них постійного доходу або офіційного працевлаштування, тому суд уважає неспроможними доводи відповідачки про неможливість виконання нею свого аліментного обов`язку. 
Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Таким чином, позовні вимоги органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вигодської селишної ради до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання підлягають до часткового задоволення.
Розподіл судових витрат:
згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позовні вимоги про відібрання дитини задоволені, судовий збір у розмірі 3328,00 грн слід стягнути з відповідачки на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 282, 289 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

позов органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вигодської селишної ради до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання задовольнити частково.
Відібрати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав.
Передати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її подальшого влаштування органу опіки та піклування Вигодської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області.
Стягувати зі ОСОБА_1 на користь закладів, установ, опікунів або інших фізичних чи юридичних осіб, де та з ким перебуватиме дитина, аліменти на утримання її дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.04.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 3328,00 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вигодської селишної ради, місцезнаходження: смт Вигода, вул. Д.Галицького, 75 Калуського району Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя С.М. Монташевич