ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року | м. Полтава | Справа № 440/5845/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/5845/26 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

11.05.2026 ОСОБА_2 , здійснюючи на підставі довіреності №13714/94 від 28.12.2025 представництво інтересів Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі - в/ч НОМЕР_1 ), звернувся з вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачені йому кошти (матеріальну шкоду) у розмірі 24 825,65 грн. 
Мотивуючи свої вимоги, представник вказує на обставини того, що штаб-сержанту ОСОБА_1 , старшому стрільцю вогнеметнику 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , було надміру виплачено грошове забезпечення з огляду на факт його неповернення з лікувального закладу до місця проходження військової служби.
На запит суду від 18.05.2026 до Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 не знайдено.
29.05.2026 до суду надійшла відповідь за підписом заступника начальника Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради ОСОБА_3 , відповідно до якої за відомостями Реєстру територіальної громади Полтавської міської територіальної громади місце проживання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Після цього ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач про факт відкриття провадження у цій справі повідомлений належним чином, але правом на подання відзиву на позов у строк встановлений законом не скористався. До суду повернувся конверт, направлений на зареєстровану адресу відповідача, у зв`язку з неврученням з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання". 
Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, призваний на військову службу за мобілізацією 07.05.2025 9 відділом Полтавського РТЦКСП, освіта вища, ПУЕТ, інженер-технолог, розлучений. Останнє місце проживання: АДРЕСА_1 .
Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №131 від 07.05.2025 (зворот а.с. 29), штаб-сержанта по мобілізації ОСОБА_1 , командира 3 відділення охорони взводу охорони дев`ятого відділу Полтавського РТЦКСП Полтавської області, призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_3 призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_4 (по особовому складу) від 04.05.2025 №202-РС, в розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 07.05.2025 зарахувати до списків особового складу на всі види забезпечення, особистий номер НОМЕР_5 .
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №221 від 01.08.2025 відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.06.2025 №Д-321/78/ДСК штаб-сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця-оператора 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 - звільнити із займаної посади та призначити старшим стрільцем-вогнеметником 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100868А/540 (а.с. 30).
Представник позивача стверджує, що з 18.11.2025 по 26.11.2025 та з 18.12.2025 по теперішній час відповідач не з`явився на службу без поважних причин після проведеного лікування у тимчасове розташування НОМЕР_2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 (лісництво АДРЕСА_2 ).
Відповідно до абзацу 16 пункту 15 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280, абзацу 9 пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, ОСОБА_1 знято зі всіх видів забезпечення (в тому числі призупинено виплату грошового забезпечення) з 01.12.2025 у зв`язку із самовільним залишенням в/ч НОМЕР_1 , який 19.10.2025 був госпіталізований по направленню до "Обласного закладу з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" м. Полтава (зворот а.с. 31).
Згідно з витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №7 від 02.01.2026 (а.с. 28), винесеного на підставі рапорту підполковника ОСОБА_4 , командира НОМЕР_2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , наказано старшому лейтенанту ОСОБА_5 , заступнику командира мінометної батареї з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 провести службове розслідування за фактом уточнення фактів та встановлення місцезнаходження штаб-сержанта ОСОБА_1 , який 19.10.2025 був госпіталізований по направленню до "Обласного закладу з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" м. Полтава (а.с. 29).
Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.02.2026 №344 "Про результати службового розслідування за фактом уточнення фактів та встановлення місця знаходження штаб-сержанта ОСОБА_1 "...:
...1. Службове розслідування вважати завершеним.
2. Встановити, що штаб-сержант ОСОБА_1 , старший стрілець-вогнеметник 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , проходив лікування у "Обласному закладі з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" м. Полтава в період з 19.10.2025 року по 17.11.2025 року та в період з 27.11.2025 року по 17.12.2025 року.
3. Встановити, що штаб-сержант ОСОБА_1 , старший стрілець-вогнеметник 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , незаконно відсутній на військовій службі з 18.11.2025 року по 26.11.2025 року по теперішній час...
5. Встановити, що внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов`язків штаб-сержантом ОСОБА_1 , який своєю бездіяльністю свідомо ігнорував покладені на нього службові обов`язки в період з 01.11.2025 року по 30.11.2025 року йому було здійснено надлишкові виплати грошового забезпечення у сумі 24825 (двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн. 65 коп., який скоїв самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , вчинене шляхом нез`явлення вчасно на службу без поважних причин..."  
За даним фактом було направлено повідомлення директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава №1494/94 від 14.02.2026 про кримінальне правопорушення, вчинене військовослужбовцем штаб-сержантом ОСОБА_1 , в порядку статті 214 КПК України (а.с. 14). 
Як повідомив представник позивача, наразі відсутні відомості щодо внесеної інформації за повідомленням в/ч НОМЕР_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Внаслідок того, що нарахування грошового забезпечення здійснюється планово, а документальне підтвердження СЗЧ відбулося пізніше, відповідачу було нараховано та виплачено грошове забезпечення за період, коли він фактично не виконував обов`язки військової служби. Згідно з довідкою фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 загальна сума переплати грошового забезпечення (збитки, завдані державі) складає 24 825,65 грн (зворот а.с. 47). З боку в/ч НОМЕР_1 вживалися заходи досудового врегулювання спору. Так, на адресу проживання відповідача (м. Полтава) було направлено Претензію №1932/94 від 26.02.2026 (а.с. 12) з вимогою добровільно відшкодувати завдані збитки. Згідно з описом вкладення до цінного листа претензію було відправлено, однак станом на день подання позову кошти на рахунок військової частини не надходили (а.с. 13).
У зв`язку з цим представник позивача зазанчає, що ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем грошового забезпечення військовослужбовця у сумі 24 825,65 грн, яка повинна бути стягнена у судовому порядку.
З цих підстав і заявлений позов.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII).
Приписами частини першої статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статут), що затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Згідно зі статтями 26, 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII).
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, що зареєстрований Міністерством юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (надалі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І "Загальні положення" Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується (окрім іншого) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Так, частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
За змістом частини першої статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Під час розгляду цієї справи суд з`ясував, що заявлені до стягнення кошти у сумі 24 825,65 грн є грошовим забезпеченням відповідача за період з 01.11.2025 по 30.11.2025 (зворот а.с. 47).
Матеріалами справи підтверджується той факт, що штаб-сержант ОСОБА_1 був незаконно відсутній на військовій службі з 18.11.2025 по 26.11.2025 та з 18.12.2025 до завершення розслідування.
У зв`язку з цим суд визнає обґрунтованими доводи позивача стосовно того, що нарахування у цей період грошового забезпечення відбулося внаслідок недобросовісної поведінки з боку набувача, що за приписами наведених вище норм є підставою для їх стягнення з такого набувача.
Дії відповідача призвели до отримання без належних правових підстав коштів у вигляді грошового забезпечення в період з 01.11.2025 по 30.1.2025 у розмірі 24 825,65 грн, а тому у позивача виникло право на повернення безпідставно отриманого відповідачем майна.
Суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №818/1688/16 з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, визначила, що вказані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Аналогічні за змістом висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №734/3102/16-ц та від 22.01.2020 у справі №813/1045/18.
За встановлених у цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку про те, що аргументи позовної заяви є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у справі №440/5845/26 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України надміру виплачені кошти (матеріальну шкоду) у розмірі 24825 (двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн 65 коп.  
Позивач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ; АДРЕСА_3 ). 
Відповідач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_4 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання. 

Суддя | | Є.Б. Супрун