Справа № 153/529/26
Провадження № 22-ц/801/1693/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року	Справа № 153/529/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Войтка Ю.Б., Рибчинського В.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року, ухвалене суддею Гаврилюк Т.В., в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі – ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №21.08.2025-100002023 від 21 серпня 2025 року у розмірі 84 864 грн. 
В обґрунтування позову зазначено, що 21 серпня 2025 року між сторонами укладено кредитний договір (оферти) №21.08.2025-100002023. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 26 000 гривень строком на 184 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту – 20 лютого 2026 року. Процентна ставка є фіксованою та становить 0.85% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 20% від суми кредиту та дорівнює 5 200 грн. Протягом строку дії договору тарифи та комісія за фінансовою послугою залишаються незмінними. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконала у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 84 864 грн, що складається з: тіла кредиту – 26 000 грн; процентів – 40 664 грн; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 5 200 грн; відсотків, нарахованих по ст. 625 ЦК України – 13 000 грн. 
Невиконання відповідачем умов укладеного договору стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №21.08.2025-100002023 від 21 серпня 2025 у сумі 84 864 грн, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2 662,40 грн, а всього 87 526 (вісімдесят сім тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень 40 копійок.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю, або значно зменшити розмір стягнення. Застосувати принцип співмірності відповідальності.
У скарзі зазначає, що суд не перевірив співмірність та законність нарахованих процентів. Заявлена до стягнення сума заборгованості більше, ніж втричі перевищує суму отриманих коштів. У договорі встановлені проценти у розмірі 0,85% на день, що становить понад 300% річних. Позивач одночасно стягнув договірні проценти та проценти за ст. 625 ЦПК України, при цьому суд не встановив, за який саме період нараховані проценти, чи не відбулося подвійного стягнення та чи відповідає розрахунок вимогам закону. Комісія в розмірі 5 200 гривень є несправедливою та незаконною, однак суд не перевіри, за які саме послуги нарахована комісія, яка фактично є додатковим фінансовим навантаженням та суперечить принципам справедливості. Сам факт наявності одноразового ідентифікатора не є безумовним доказом належного підписання договору. Суд розглянув справу без фактичної участі відповідача, фактично рішення було ухвалено виключно на підставі документів позивача без критичної перевірки. У даній справі не було застосовано принцип зменшення відповідальності.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Споживчий цент» просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 21 серпня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки кредитного договору №21.08.2025-100002023 (кредитної лінії) після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
З договору слідує, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (якщо комісії встановлені договором). Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається позичальнику на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту та сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; вид фінансової послуги: надання коштів та банківських металів у кредит; строк, на який надається кредит та дата повернення (виплати) кредиту, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (п.3.1-3.3 пропозиції).
Відповідно до п. 4.1, 4.3-4.4, 6.1 пропозиції, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5167-80ХХ-ХХХХ-6005 . Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання позичальнику кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. Комісії (у випадку її встановлення договором) нараховуються у порядку, встановленому договором.
Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечить чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодаця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії (якщо комісії встановленні договором) у термін та на строк, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) процентів річних, які можуть бути нараховані кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, негайно з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких процентів.
Відповідно до умов заявки, сума кредиту становить 26 000,00 грн, строк, на який надається кредит - 184 дні з дати його надання до 20 лютого 2026 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,85% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 20% від суми кредиту та дорівнює 5 200,00 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Денна процентна ставка 0,75%. Договір також передбачає графік платежів.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 62 110,94 грн. 
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за цим кредитним договором виконало в повному обсязі шляхом перерахунку коштів у розмірі 26 000 гривень на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , яка зазначена останнім у заявці, що підтверджується Листом ТОВ «УПР» №1-220 від 20 березня 2026 року.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №21.08.2025-100002023 від 21 серпня 2025 року, станом на 17 березня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 становить 84 864 грн: 26 000 грн – заборгованість за тілом кредит; 40 664 грн – заборгованість за процентами; 5 200 грн – заборгованість за комісією; 13 000 грн –  відсотки, нараховані по ст. 625 ЦК України.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення заборгованості. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.
З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Суд першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази вважав доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у розмірі 84 864 грн.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 була обізнана про наявність на розгляді Ямпільського районного суду Вінницької області даної цивільної справи №153/529/26 про стягнення з неї заборгованості, адже отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі.
Так, ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 31 березня 2026 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (однак без виклику) сторін. Зазначено, що відповідач має право у строк протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії даної ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, які підтверджують заперечення проти позову (а.с.40-42)
У п. 1 ч. 1 ст. 191 ЦПК України зазначено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Зі змісту статті 178 ЦПК України слідує, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен, в тому числі, містити: обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
Тобто, суд ухвалює рішення в межах вимог позову та з урахуванням заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.
ТОВ «Споживчий центр», на виконання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додало доказ надсилання ОСОБА_1 копії позовної заяви з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу за адресою її місця проживання (а.с.35-36). 
Копію ухвали про відкриття провадження направлено на адресу ОСОБА_1 згідно супровідного листа від 02 квітня 2026 року та вручено їй особисто 09 квітня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.49).
Відтак, ОСОБА_1 мала право подати відзив на позов до 24 квітня 2026 року включно.
Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася, жодного доказу на спростування викладених у позовній заяві обставин не надала.
Це є суттєвим при розгляді апеляційної скарги, адже, по-перше, за змістом п. 5 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
По-друге, до відзиву додаються (крім іншого) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (п. 1 ч. 5 ст. 178 ЦПК України).
За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Саме під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши відсутність відзиву на позов, а відтак і заперечень відповідача щодо підстав позову та розміру заявлених вимог, суд першої інстанції ухвалив рішення по суті спору.
Така поведінка, за якої відповідач не реалізувала у повній мірі свої процесуальні права і не вчинила передбачених законом процесуальних дій, призвела до того, результат розгляду справи є не в повній мірі прийнятним для скаржника.
Верховний Суд у постанові від 25 жовтня 2023 року у справі №209/2875/21 зазначив, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів під час виконання своїх юридичних обов`язків і здійснення своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності під час здійснення ним прав і виконання обов`язків.
За обставин даної справи поведінка ОСОБА_1 не може вважатися добросовісною, оскільки вона, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі, не скористалася своїм правом на подання відзиву на позов, а відтак суд першої інстанції розглянув справу за наявними у справі доказами.
А тому доводи апеляційної скарги з приводу розгляду справи без фактичної участі відповідача та незабезпечення права відповідача на подання доказів і спростування розрахунку позивача не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають дійсності.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 залишила поза увагою суду обставини своєї обізнаності (чи необізнаності) щодо розгляду справи та отримання процесуальних документів по справі.
А відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи не розглядаються апеляційним судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Ю.Б. Войтко

В.П. Рибчинський