Дата документу 09.07.2026	Справа № 545/1391/26	
 	Провадження № 2/554/3609/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді - Михайлової І.М.,
за участю секретаря судового засідання – Станкевич Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача – ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути із ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за Кредитним договором №5289783 від 02.02.2025 року, що укладений між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна», право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 року, у розмірі 32 642,06 грн, з яких 6 999,99 грн – заборгованість за сумою кредиту, 16 157,07 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором, 5 985,00 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем, а також, просить стягнути штрафні санкції – 3500,00 грн, крім того просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2 662,40 грн. та 10 000,00 грн. на правову допомогу. 
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06.04.2026 року матеріали справи за вказаним позовом передано за підсудністю для розгляду до Шевченківського районного суду міста Полтави.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 27.04.2026 року за вказаним позовом відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін про дату та час розгляду справи.
Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надіслав до суду відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, виходячи з наступного.
Головним доказом виникнення договірних відносин є договір № 5289783, на який позивач посилається в позовній заяві, однак, який відсутній в додатках; Розрахунок заборгованості містить суперечності та не підтверджує заявлений розмір боргу; Штрафні санкції та інші платежі за прострочення під час воєнного стану не підлягають стягненню; Позивач повинен довести перехід права вимоги за договором факторингу, для доведення переходу права вимоги необхідні не лише загальний договір факторингу, а й належний акт, повний реєстр боржників, підтвердження оплати ціни продажу та докази повідомлення боржника; Заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 гривень є необґрунтованою, неспівмірною зі складністю справи, обсягом фактично необхідної роботи адвоката, ціною позову та матеріальним становищем відповідачки.
Позивачем направлено до суду відповідь на відзив, у якому зазначили, що заперечення представника відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
На підтвердження укладання Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», Позивачем було надано оригінал електронного доказу (додаток до позовної заяви № 24), який було підписано із застосуванням одноразового ідентифікатора «87067». Крім того, відповідач, оформлюючи кредитний договір за допомогою Веб-сайту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» https:/credit7.ua, у тому числі через електронний кабінет у Мобільному додатку «Credit7» отримує текст Кредитного договору Правила та Паспорт споживчого кредиту. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач.
Станом на дату укладання Договору факторингу від 30.10.2025 року №30/10/2025, строк дії Договору № 5289783 від 02.02.2025 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 31.10.2025 року по 28.01.2026 року (90 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 5 985,00 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 5289783 від 02.02.2025 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 22 142,07 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 16157,07 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 5 985,00 грн.). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту – процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
У разі недостатності суми проведеного платежу, для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, згідно ст. 534 ЦК України, ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;
3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Таким чином, у період з 02.02.2025 по 30.10.2025 Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 1 862,01 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1862 грн.
Детальний розрахунок заборгованості та оплат, здійснених Відповідачем, зазначений в розрахунку заборгованості, що є додатком до позовної заяви.
Щодо правомірності нарахування та стягнення штрафних санкцій (неустойки, штрафу).
До договорів споживчого кредиту, укладених після 24.01.2024 р. не застосовуються положення щодо звільнення споживача від неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит. А тому, нарахування та стягнення неустойки (штрафу, пені) за договорами, укладеними з 24.01.2024 р., є обґрунтованим та правомірним. 
Щодо правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги.
Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 30.10.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 30/10/2025, за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер.
Враховуючи вищезазначене, Відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором (Копію повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, додано до позовної заяви).
Щодо реєстру боржників необхідно зазначити, що Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, що підписаний керівником Товариства та скріплений печаткою Товариства відповідно до вимог ДСТУ 4163:2020, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України “Про захист персональних даних”.
Щодо судових витрат, позивач зазначив, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 02.02.2025 року № 5289783, за умовами якого Товариство зобов`язався видати кредит у сумі 7 000,00 грн, а відповідач повернути гроші разом з відсотками, що підтверджується кредитним договором, копією паспорту споживчого кредиту, що підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, які додані до позовної заяви.
Тому доводи відповідача про відсутність у додатках до позовної заяви копії кредитного договору не беруться судом до уваги. 
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується Листом ТОВ «Пейтек» від 03.11.2025 вих. №20251103-326.
Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 13.05.2026 року №20.1.0.0.0/7-260507/41266-БТ на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 02.02.2025 року було зараховано 7000 грн.
Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконувала, внаслідок чого за вказаним кредитним договором, згідно Розрахунків заборгованості за Договором № 5289783 від 02.02.2025 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 28.01.2025 (наданого позивачем та первісним кредитором), має заборгованість у розмірі 32642,06 грн.,з яких 6 999,99 грн. - тіло кредиту, 16 157,07 грн. - проценти за користування кредитом, нараховані первісним кредитором, 5 985,00 грн. – проценти за користування кредитом, нараховані позивачем за 90 календарних днів дії кредитного договору, 3 500 гривень – штрафні санкції. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням.
30.10.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу №30/10/2025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , згідно Реєстру боржників, з якого надано витяг відносно заборгованості відповідачки у розмірі 26 657,06 грн., з яких 6999,99 грн. - тіло кредиту, 16 157,07 грн. - проценти за користування кредитом, 3500 гривень – штрафні санкції. Відступлення права вимоги від первісного кредитора до позивача також підтверджується платіжною інструкцією від 31 жовтня 2025 року № 6433, про сплату грошових коштів на загальну суму – 4 552 371,37 гривень, за договором факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025р., а також листом ТОВ «Лінеура України» від 31.10.2025 року, щодо повідомленням боржників про відступлення права вимоги за кредитними договорами.
Щодо реєстру боржників, суд погоджується з позицією позивача про те, що ним додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, підписаний керівником Товариства та скріплений печаткою Товариства відповідно до вимог ДСТУ 4163:2020, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України “Про захист персональних даних”, то їхні персональні дані, відповідно, були приховані.
Тому твердження відповідача, про те, що перехід права вимоги не доведений, не відповідає дійсності і також не беруться судом до уваги.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд зазначає про наступне.
Нормою статті 625 ЦК України встановлено правове регулювання відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Так, згідно ч.ч. 1-2 зазначеної статті, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Оскільки воєнний стан в Україні, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в подальшому Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX запроваджено з 24 лютого 2022 року та станом на дату розгляду справи не скасовано, суд вважає, що нараховані позивачем заборгованість за пенею та за порушення грошового зобов`язання не підлягають стягненню, відповідно до вищенаведених норм.
З урахуванням положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, то суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій, у розмірі 3 500,00 гривень – не підлягає стягненню.
Щодо доводів позивача про те, що до даних правовідносин підлягали застосуванню приписи Закону України «Про споживче кредитування», тому неустойка не застосовується тільки до кредитних договорів, що були укладені до 24.01.2024 суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Згідно п.6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, тобто приписи вказаного пункту стосувалися договорів, які були укладені до 23.01.2024.
Проте помилковим є тлумачення позивачем цього пункту Закону як такого, що дозволяє (заборона відпадає й відсутня) нараховувати неустойку за прострочення виконання споживачем зобов`язань за кредитним договором, оскільки Закон, який має захищати споживачів не може встановлювати для них умови гірші, ніж це передбачено загальним і основним актом цивільного законодавства - Цивільним кодексом України.
У постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №240/4894/23 вказано, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини». Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Крім того, з аналізу наведених норм права не вбачається, що вказаний як спеціальний Закон суперечить нормам ЦК України щодо списання кредитодавцем (позикодавцем) неустойки (штрафу, пені), нарахованих у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення, а лише встановлює що таке списання відбувається також згідно п.6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» за період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Посилання позивача на те, що Законом України «Про споживче кредитування» не заборонено застосування неустойки до кредитних договорів, що були укладені після 24.01.2024 не спростовують вказаних висновків суду, оскільки списання таких платежів кредитодавцем прямо встановлено в п.18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Твердження відповідача, що у позовній заяві помилково зазначено, що відповідачем у період з 02.02.2025 по 30.10.2025 здійснено оплати на рахунок первісного кредитора у розмірі 1 862,01 грн., що не відповідає дійсності оскільки згідно розрахунку первісного кредитора, наданого позивачем, 01.03.2025 року відображено сплату: 0,01 грн. - тіло кредиту, 1 862,00 грн. - проценти, 700,00 грн. - комісія за надання кредиту, тим самим загальна сума платежів у самому розрахунку становить 2 562,01 грн., не змінює обсяг відповідальності відповідача перед кредитором, оскільки позовні вимоги не включають повторну оплату відповідачем комісії за надання кредиту.
Отже, розбіжність у позовній заяві та доданому розрахунку не впливає на загальну суму заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Згідно до Розрахунку заборгованості, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» за Договором № 5289783 про надання споживчого кредиту від 02.02.2025 року за 81 календарний день (26.10.2024 - 14.01.2025), відповідач має заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі – 16 807,50 гривень. 
Згідно пункту 1.1. Договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025 року: За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 5289783 строк кредиту 360 днів: з 02.02.2025 року по 28.01.2026 року. 
Станом на дату укладання Договору факторингу від 30.10.2025 року №30/10/2025, строк дії Договору № 5289783 від 02.02.2025 року не закінчився. Тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 31.10.2025 року по 28.01.2026 року (90 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 5 985,00 грн.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, відповідач звернувся до ТОВ «Лінеура Україна» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим уклав кредитний договір №5289783 від 02.02.2025 року, відповідач отримав кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 29 142,06 грн.,з яких 6 999,99 грн. - тіло кредиту, 16 157,07 грн. - проценти за користування кредитом, нараховані первісним кредитором, 5 985,00 грн. – проценти нараховані позивачем за 90 календарних днів дії кредитного договору. 
У подальшому право вимоги за яким отримав позивач – ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», на підставі договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025 року.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача – ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 за Кредитним Договором №5289783 від 02.02.2025 року – підлягають частковому задоволенню. 
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України.
Оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2377,5 гривень.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, суд виходить з ч. 2 ст. 137 ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути 10000 грн витрат на правничу допомогу на підтвердження понесених витрат надано: Договір № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року про надання правничої допомоги, Акт від 23 березня 2026 року № 16670 прийому – передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; Рахунок на оплату № №16670-23/03-2026 від 23 березня 2026 року.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), правнича допомога ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» надавалась адвокатом Столітнім М.М. у виді: надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства; Дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи; Аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства; Підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів Клієнта, узгодження обраної позиції з Клієнтом; Письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної Клієнтом позиції захисту прав та інтересів; Проведення Адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів; Складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитними договором №5289783 від 02.02.2025 року, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 до суду першої інстанції; Складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи); Складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо; Представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою КЛІЄНТА про стягнення заборгованості за кредитним договором в тому числі участь у судових засіданнях.
Дані дії адвоката в суді першої інстанції оцінені у 10 000 грн.
Виходячи з розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід звернути увагу на те, що зустрічі Адвоката та Клієнта, Дослідження наданих Клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи; Аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства; Підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів Клієнта, узгодження обраної позиції з Клієнтом; Письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної Клієнтом позиції захисту прав та інтересів; Складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи), не є видом адвокатської діяльності в розумінні ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а отже сума зазначена адвокатом за вчинення вказаних дій не підлягає задоволенню.
Надання Адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства; Проведення Адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів; Складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №5289783 від 02.02.2025 року, до суду першої інстанції, по своїй суті по своїй суті є однією дією, тобто підготовка та виготовлення позовної заяви, а отже визначена сума виконаних адвокатом робіт, яку просить стягнути відповідач у розмірі 2480 грн , є обґрунтованою та підлягає стягненню.
Складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо, оцінене у 1640 грн, є завищеним та підлягає зменшенню до 700 грн з огляду на шаблонність наданих позивачем заяв та їх кількість.
Представництво інтересів Клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою КЛІЄНТА про стягнення заборгованості за кредитним договором №5420291 від 29.03.2025 року, в тому числі участь у судових засіданнях, взагалі не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, з огляду на відсутність представника позивача під час слухання справи в суді першої інстанції.
Враховуючи відсоток задоволених позовних вимог (89,3%), стягненню підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі (2 480 +700) х 89,3% = 3105,1 грн.
На підставі ст.ст. 207,526,626,628,1046,1049,1050,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, –

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», заборгованість у загальному розмірі – 29 142,06 грн., з яких 6 999,99 грн. - тіло кредиту, 16 157,07 грн. - проценти за користування кредитом, нараховані первісним кредитором, 5 985,00 грн. – проценти нараховані позивачем за 90 календарних днів дії кредитного договору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» суму коштів витрачених на оплату судового збору у розмірі 2377,5 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» суму витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3105,1 гривень.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Учасники справи:
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», адреса – 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, код в ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач – ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .

Суддя     І.М. Михайлова