Справа № 344/1819/26 
Провадження № 2/344/3174/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Пастернак І.А.
секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28 953,70 грн., стягнення судових витрат 
В С Т А Н О В И В: 

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28 953,70 грн., стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.04.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 795489170, у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 10 004,00 грн., з кінцевою датою повернення кредиту визначеною у п. 7. - 22.05.2030. Договір діє до кінця визначеного строку, або його дострокового виконання чи розірвання, а Позичальник користується кредитними коштами на умовах визначених (п. 8.3, 8.7.2 Договору).
На виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № 4102-47XX-XXXX-8721, яка була вказана Відповідачем при укладанні Договору.
Відтак, Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим, відповідно до п. 9.1.1.7. Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було достроково розірвано Договір шляхом направлення Відповідачу відповідного повідомлення (додається до позову). 
З 29.10.2025 припинилося право Позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, передбачених Договором.
Так, зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 33955,70 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим Позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості Позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору). Проценти за Договором після розірвання Договору (З 29.10.2025 ) не нараховуються.
Так, загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем в позовній заяві становить – 28 953, 70 грн, з них: заборгованість по кредиту – 10 004,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом – 18 349,46 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту (в разі наявності) – 600,24 грн.
03.06.2025 у відповідно до ст. 1077 ЦК України Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/38 (а.с.1-16).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.103).
17.04.2026 року представником відповідача подано відзив на позов, позов визнає частково, в частині тіла кредиту – 10044 грн., відсотків у розмірі – 9174,73 грн., в іншій частині позовних вимог просить відмовити.
Відзив мотивує тим, що відсотки суттєво перевищують суму отриманого кредиту. Нарахування процентів у такому обсязі фактично призводить до кабального характеру зобов`язання, створюючи для відповідача надмірний фінансовий тагяр та істотний дисбаланс прав і обов`язків сторін договору.
Що стосується комісії у розмірі 600,24 пов`язаної із наданням кредиту, представник позивача зазначає, що у договорі не зазначено про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем, які пов`язані із отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Вважає вимоги про нарахування комісії за видачу кредиту нікчемними (а.с.120-128).
28.04.2026 року представник позивача подав відповідь на відзив, позов підтримує в повному обсязі, заперечення відповідача вважає необґрунтованими. 
Зазначає, що заявлені позовні вимоги є спів мірними, обґрунтованими та такими, що прямо випливають з умов укладеного кредитного договору, оскільки розмір заборгованості сформований виключно з передбачених договором платежів: суми основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та визначені домовленістю сторін.
Саме неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань призвело до збільшення розміру заборгованості, а тому досилання на не співмірність заявлених вимог фактично спрямоване на уникнення виконання взятих на себе зобов`язань.
Посилання відповідача на не співмірність нарахованих відсотків виникло лише після направлення позовної заяви до суду та відкриття провадження у справі, спрямоване на уникнення виконання прийнятих на себе обов`язків.
Комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця. Комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги що надаються кредитодавцем за цим договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим договором. У випадку видачі додаткових траншів комісія за їх видачу нараховується у день видачі кожного траншу (а.с.131-145).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися подали заяву про проведення засідання без участі сторони відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.04.2025 року ОСОБА_1 заповнив заявку на отримання грошових коштів в кредит (а.с.29 зворот).
22.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №795489170, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора EJJX. 
Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у формі Кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі – Правила).
2.2. Загальний розмір Кредиту за цим Договором становить 10004 грн 00 коп. (десять тисяч чотири грн. нуль коп.). Разом із тим Позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим Договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у Кредит шляхом надання додаткових Траншів. 2.3. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором у розмірі, що дорівнює Загальному розміру Кредиту 04.12.2024 (що є датою надання Кредиту). 
2.4. Другий та решта Траншів за Договором можуть бути надані Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим Договором. Надання кожного додаткового Траншу за Договором збільшує Загальний розмір Кредиту на суму такого Траншу. 
2.5. Кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб Позичальника (не цільовий кредит), окрім участі в азартних іграх.
3.1. Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий Транш у рамках Кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 10 (десять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. 
3.2. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. 
3.3. Для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 10 (десять) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 800 грн 30 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних Пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет. 
5.1. Кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 4102-47XX-XXXX-8721, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.
7.1. Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 02.05.2025, а саме протягом 10 (десять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. 
7.4.1. протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування чи Поновлення Дисконтного періоду, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; 
7.4.2. після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.
7.9. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: - у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума Кредиту та прострочені проценти за користування Кредитом; - у другу чергу сплачуються сума Кредиту та нараховані проценти за користування Кредитом; - у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору.
8.1. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом та Комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим Договором. Інших витрат Позичальника Договором не передбачено.
8.3. Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 (триста п`ятдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних.
8.5. Розмір Комісії, що нараховується за надання першого Траншу за цим Договором становить 600 грн 24 коп. (шістсот грн. двадцять чотири коп.).
12.4. Сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 357,70 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (а.с.32-43).
Вищевказані умови також передбачені у паспорті споживчого кредиту продукту «Смарт» у якому визначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача,порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти (а.с.30-31).
Згідно платіжного доручення на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача платник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано на карту/рахунок НОМЕР_1 хх-хххх-8721 грошові кошти у суму 10 004 грн згідно кредитного договору №795479170 від 22.04.2025 року. Платіж виконано ПАТ КБ «ПриватБанк`згідно договору №8662 від 27.06.2024 року (а.с.57, 57 зворот).
03.06.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором укладено договір факторингу №МВ-ТП38, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника (п.п 2.1., 2.2 Договору).
Наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Майбутнє Право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує (п.4.1. Договору) (а.с.21 зворот - 24).
Платіжними інструкціями кредитового переказу коштів №1497 від 12.06.2025 підтверджено здійснення плати за відступлення права вимоги, згідно договору факторингу №МВ-ТП/38 від 03.06.2025 (а.с.26).
Відповідно до реєстру прав вимоги від 03.06.2025 первісним кредитором передано ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №795489170 від 22.04.2025 загальний розмір заборгованості 19543,82 грн., з яких 10004 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3937,58 грн. - заборгованість за відсотками, 600,24 грн. – заборгованість за комісією, 5002 – неустойка, 4001,60 грн. - сума фінансування (а.с.24 зворот - 25).
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 03.06.2025 повідомлено відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с.58).
Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №795489170 становить 19445,78 грн., з яких 10004 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3937,58 грн. - заборгованість за відсотками, 600,24 грн. – заборгованість за комісією, 5002 грн. - неустойка (а.с.26 зворот - 27).
Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненим ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість відповідача становить 33955,70 грн., з яких 10004 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 18349,46 грн. - заборгованість за відсотками, 600,24 грн. – заборгованість за комісією, 5002 грн. - заборгованість за неустойкою (а.с.27 зворот-29).
29.10.2025 року ТОВ «Таліон Плюс» повідомлено ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору №795489170 від 22.04.2025 на підставі п.7.2.2 Договору (а.с.58 зворот).
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст.і 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів.
Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.
У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.
Судом встановлено, що 22.04.2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 795489170 в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на суму кредиту 10004 грн., шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі: у дисконтний період за ставкою 0,80% в день; за умови продовження строку дисконтного періоду за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 0,98% процентів в день; базова процентна ставка – 0,98%.
Відповідач отримав кредит, в подальшому розпорядився даними коштами на власний розсуд, свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, кредитні кошти не повернув. Отже на думку суду, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 10 004 грн. підлягають до задоволення.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 18 349,46 грн., то такі на думку суду також є обґрунтованими.
Відповідно до п.3.1 договору, позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 19 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору.
Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (3.2 договору).
Відповідно до п.3.3 договору, для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 10 днів дисконтного періоду проценти. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.
Згідно п.3.4 договору, продовження строку дисконтного періоду не призводить до зміни істотних умов Договору в бік погіршення для Позичальника. Всі істотні умови які застосовуються протягом всього строку дії цього Договору зазначенні в цьому договорі в момент його укладення. Оскільки пролонгація не є зміною істотних умов договору, зокрема строку дії договору, то вона не потребує укладення додаткових угод до договору, в тому числі пролонгація не потребує застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ініціювання позичальником пролонгації є конклюдентною дією спрямованою на застосування тих чи інших передбачених цим договором умов користування кредитом без зміни строку дії договору.
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 02.05.2025, а саме протягом 10 днів від дати отримання першого траншу Позичальником (п.7.1 договору).
Згідно п.7.2 договору сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7 договору.
Пунктом 7.3 встановлено строк повернення кредиту 22.05.2030 року.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у кредитному договорі №795489170 від 22.04.2025 року сторони, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділом 7 та 8 договору та ними було погоджено строк кредитування до 22.05.2030 року, що свідчить про наявність у позивача права на нарахування відсотків за кожен день користування кредитом після закінчення 10-тиденного строку дисконтного періоду кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, з умовами якого позичальник був ознайомлений.
Крім того, матеріалах справи наявна заявка ОСОБА_1 на отримання грошових коштів в якій зазначено, що строк кредитування - 1826 дні (дисконтний період 10 днів).
Відтак позов в частині стягнення відсотків слід задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача 18 349,46 грн.
Крім того, п.8.5 договору передбачає сплату комісії за надання кредиту у розмірі 600,24 грн. Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що комісія за надання кредиту може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови. Таким чином сума комісії у розмірі 600,24 грн. за надання кредиту підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2662,40 грн.
За правилом п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір про надання правової допомоги №5, та 02.09.2025 укладено додаткову угоду №2511 (а.с.61 зворот - 66). Також матеріали справи містять ордер на надання правничої допомоги серії СВ №1116266 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.59 зворот -60). Згідно акту прийому-передачі наданих послуг між сторонами погоджено вартість послуг - 5 000 грн. (а.с.67) та згідно платіжної інструкції до кредитового переказу коштів проведено оплату за надання правової допомоги (67 зворот).
Зауваження сторони захисту про не доручення доказів оплати витрат на правову допомогу не беруться судом до уваги, оскільки платіжна інструкція про оплату послуг з надання правової допомоги долучено до матеріалів справи.
Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, заперечення сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, та визнання витрат у сумі 1000 грн., значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, та зважаючи на те, що позов задоволено із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» слід стягнути 4000 гривень судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги. 
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 2662,40 грн. а також, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
Керуючись статтями 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28 953,70 грн., стягнення судових витрат – задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», ЄДРПОУ: 39700642, адреса: вул. Жабинського, буд.13, м. Чернігів, заборгованість за договором кредитної лінії №795489170 від 22.04.2025 року в розмірі 28 953 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн.. 70 коп., з яких: 10 004 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 18 349,46 грн. – заборгованість за процентами, 600,24 грн. – заборгованість за комісією за надання кредиту.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», ЄДРПОУ: 39700642, адреса: вул. Жабинського, буд.13, м. Чернігів - витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Довідка: повний текст рішення виготовлено 19.08.2026 року.

Суддя Пастернак І.А.