"11" вересня 2026 р. м. Житомир

ОКРЕМА ДУМКА
судді Житомирського апеляційного суду ОСОБА_1 

Житомирський апеляційний суд колегією у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 постановив ухвалу від 08.09.2026 за результатами розгляду апеляційної скарги захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.07.2026 у справі № 279/2729/17, якою щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (без визначення строку дії ухвали),
Цією ухвалою апеляційний суд (більшістю голосів від складу колегії) задовольнив апеляційну скаргу захисника підозрюваного – адвоката ОСОБА_4 , ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.07.2026 у справі № 279/2729/17 скасував. Апеляційний суд постановив нову ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (без визначення строку дії ухвали).
З указаним рішенням апеляційного суду про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали щодо відмови у задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (без визначення строку дії ухвали) не можу погодитись з таких мотивів. 
Я згоден із висновком апеляційного суду з приводу того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст.366 КК України, ОСОБА_5 було у належний спосіб повідомлено про підозру в кримінальному провадженні. Я згоден із думкою більшості складу колегії суддів з приводу того, що слідчий суддя правильно взяла до уваги факт оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук та здійснювала розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності підозрюваного у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України.
Водночас вважаю, що в розглядуваній ситуації зі сторони ОСОБА_5 існує один ризик з числа тих, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме – ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Адже ОСОБА_5 достеменно знає про наявність кримінального провадження щодо нього, тривалий час свідомо не повертається до України, не співпрацює з органами досудового розслідування, така поведінка підозрюваного перешкоджає завершенню досудового розслідування упродовж розумного строку. Як убачається, посилання захисника на те, що ОСОБА_5 внаслідок погіршення стану здоров`я не може прибути до України за місцем проведення досудового розслідування, є непереконливими, оскільки згідно з медичною довідкою, наданою адвокатом, ОСОБА_5 дійсно має певні захворювання, продовжує приймати призначені ліки, йому рекомендується постійний медичний нагляд і регулярне спостереження, однак такі рекомендації самі по собі не є безумовними підставами для констатації абсолютної неможливості ОСОБА_6 взяти участь у слідчих (процесуальних) діях.
Захисник ОСОБА_4 звертався до слідчого із клопотанням щодо допиту ОСОБА_5 з використанням відеотехнічних засобів лише одного разу, 25.09.2023, у подальшому сторона захисту не підтвердила неодноразовості таких клопотань та відсутності належного реагування слідчого на такі клопотання. 
Згідно з повідомленням Сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП в Житомирській області від 27.03.2026 № 41981-2026 ОСОБА_5 у Республіці Кіпр отримав посвідчення про реєстрацію іноземця № НОМЕР_1 , дійсне до 08.02.2031, наявна інформація щодо точної адреси проживання ОСОБА_5 на території Республіки Кіпр, ОСОБА_5 неодноразово прибував та виїжджав за межі Республіки Кіпр (перший заїзд 03.08.2020, останній заїзд 08.04.2024).
Наведені фактичні дані у своїй сукупності вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_5 знає про наявність кримінального провадження щодо нього, поінформований про необхідність своєї участі у процесуальних діях, не позбавлений можливості прибути в Україну, однак не виконує покладеного на нього процесуального обов`язку, тим самим перешкоджає слідчому завершити досудове розслідування. 
Слідчий суддя в розглядуваному випадку обґрунтовано відхилила доводи захисника про неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та зауважила, що відповідною ухвалою до підозрюваного не застосований, а обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише після затримання підозрюваного і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого може розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або зміну такого заходу на більш м`який.
Як зазначено у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. 
На мою думку, апеляційний суд мав би врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ч. 2 ст. 177 КПК України, залишити без змін ухвалу слідчого судді про обрання для ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Тож за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд мав би апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.07.2026 у справі № 279/2729/17 залишити без змін.

Суддя Житомирського 
апеляційного суду ОСОБА_1