Справа № 308/3190/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого – судді Фазикош О.В., за участю секретаря Теляєва К.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш - Добробут» від імені та в інтересах якого діє представник, адвокат Стасьо Каміли Михайлівни до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 20.07.2026 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.07.2026.
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш - Добробут», звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку.
Позов мотивовано тим, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , реєстраційний номер майна: 9917981.
За квартирою АДРЕСА_1 щодо нарахування та обліку платежів за послуги надані управителем ТзОВ «Наш – Добробут» значиться Особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлений на ім`я  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позивач, ТзОВ «Наш – Добробут» взяті на себе зобов`язання згідно вищевказаних Договорів (з врахуванням Додатків) з утримання будинку АДРЕСА_2 виконує належним чином. Такі послуги надаються систематично, у відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». 
Разом з тим, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх зобов`язань зі сплати коштів за надані послуги не виконують, у зв`язку з чим, за період з липня 2020 року по січень 2025 року включно, за ними утворилась заборгованість у розмірі 7971,53 гривень. Наведене підтверджується розрахунком суми заборгованості за послугу з управління будинком. 
Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконали свої зобов`язання перед управителем будинку - позивачем ТзОВ «Наш – Добробут», у складі якого знаходиться належне їм нерухоме майно, щодо своєчасної та в повному обсязі оплати послуги з управління багатоквартирним будинком, за період з липня 2020 року по січень 2026 року розмір інфляційних збитків становить 2638,59 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком.
Також, пеня та 3% річних за період з липня 2020 року по лютий 2026 року становить суму у розмірі 1144,20 гривень, та 940,44 гривень відповідно, що підтверджується розрахунком.
Отже, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ТзОВ «Наш – Добробут» становить суму у розмірі 12 694,76 гривень  (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривень 76 коп.).
Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить: стягнути солідарно з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса:   АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса:   АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш - Добробут» (88017, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, 23/30, код ЄДРПОУ 36357996), заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 7971,53 грн, інфляційні втрати 2638,59 грн., пеню у розмірі 1144,20 гривень, та 3% річних у розмірі 940,44 грн., в загальній сумі 12 694,76 гривень  (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривень 76 коп.), витрати із сплати судового збору в розмірі 3328,00 гривень, судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4000,00 гривень, а також витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій в розмірі 500 гривень.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі.
Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Разом із тим, через канцелярію суду ним подано заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилися повторно, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Суд констатує, що окрім направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів, інформація щодо розгляду справи та оголошення про його виклик до суду було розміщено на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/).
Слід зазначити, що жодних клопотань, заяв та відзиву від відповідача по справі до суду не надходило.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, на підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку:
За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно матеріалів справи, а саме відомостей з державного реєстру речових прав, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , реєстраційний номер майна: 9917981. Вказане підтверджується довідкою № 451420483, дата, час формування: 10.11.2025 18:10:40 (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна).
Згідно із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «НАШ - Добробут» є окремою юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.12.2016 № 437, прийнятого за наслідками проведеного конкурсу з призначення управителів багатоквартирних будинків у м. Ужгороді, ТОВ «Наш – Добробут» було визначено управителем багатоквартирних будинків у м. Ужгороді, зокрема визначених у Додатку 1 до цього рішення, у тому числі до яких входить будинок АДРЕСА_2 .
Згідно п. 2 вказаного рішення на Департамент міського господарства Ужгородської міської ради було покладено укласти з призначеними управителями договори про надання послуг із управління багатоквартирними будинками строком на 1 рік, на умовах, визначених конкурсною комісією.
28.12.2016 між ТОВ «Наш – Добробут» (надалі Управитель) та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради укладено договір про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою (з подальшими змінами та доповненнями). Згідно додатку до вказаного договору встановлено тариф (вартість надання послуг з утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території) 1,4797 грн. за 1 кв.м. загальної площі.
28.12.2017 між сторонами укладено додатковий договір №1 до вказаного договору яким викладено п. 5 Договору у новій редакції «Сторони погодилися, що надані управителем послуги з управління багатоквартирними будинками щомісяця надаються за рахунок тарифу зазначеного в Додатку 1 до цього Договору, Додаток 1 до Договору викласти у новій редакції, яким встановлено тариф (вартість надання послуг з утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території) 1,6979 грн. за 1 кв.м. загальної площі.
Між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та ТОВ «Наш - Добробут» було укладено Додаткову угоду від 31.12.2018 якою встановлено тариф (вартість надання послуг з утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території) 2,57 грн. за 1 кв.м. загальної площі.
Згідно Додатку 1 до Договору від 31.12.2018 (редакція 01.01.2021) встановлено тариф (вартість надання послуг з утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території) 3,80 грн. за 1 кв.м. загальної площі.
Згідно позовної заяви: 31.12.2018 між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та ТОВ «Наш - Добробут» укладено додаткову угоду про внесення змін до Договору про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією, та об`єктами благоустрою від 28.12.2016. Вказаного додатковою угодою сторони виклали Договір у новій редакції.
Договір має додатки, які є його невід`ємною частиною: Додаток 1 «Тариф, структура, періодичності та строки виконання», Додаток 2 «Загальні відомості про будинок», Додаток 3 «Кошторис витратна утримання будинку та прибудинкової території».
П.1-3 Договору передбачає, що Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами чинного законодавства та умовами цього договору.
Управитель надає послуги відповідно до тарифу, структури, періодичності та строків виконання, які зазначені у Додатку 2 до Договору та є його невід`ємною частиною.
Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання задоволення господарсько – побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.
За п. 10 Договору, плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 10 – го числа місяця, наступного за розрахунковим.
Згідно Додатків 1 до Договору та до додаткових вартість послуг за 1 кв.м загальної площі майна становить: з 01.01.2017 – 1,4797 гривень; з 01.01.2018 – 1,6979 гривень; з 01.01.2019 – 2,57 гривень; з 01.01.2020 – 2,99 гривень; з 01.01.2021 - 3,80 гривень; з 01.01.2022 – 4,31 гривень; 
Так, за квартирою АДРЕСА_1 щодо нарахування та обліку платежів за послуги надані управителем ТзОВ «Наш – Добробут» значиться Особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлений на ім`я  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позивач ТОВ «Наш-Добробут» стверджує, взяті на себе зобов`язання згідно вищевказаних Договорів (з врахуванням Додатків) з утримання будинку АДРЕСА_2 виконує належним чином. Такі послуги надаються систематично, у відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». 
Станом на час звернення до суду з позовом, претензій, скарг щодо порушення позивачем порядку надання житлово-комунальних послуг, зміни їхніх споживчих властивостей, надання неналежної якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт тощо, до ТзОВ «Наш – Добробут» з боку  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  не надходило. З відповідним Актом - претензією у зв`язку з цим відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вони не зверталися. 
Судом встановлено, що у спірний період часу надавались позивачем послуги з управління багатоквартирним будинком. Вказане відповідачем не спростовано, відзиву на позовну заяву до суду не подано.
Докази звернення відповідача з претензіями, скаргами щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг, зміни їхніх споживчих властивостей, надання неналежної якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт тощо, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим відповідно до ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в матеріалах справи відсутні.
Відповідачами не було надано будь - яких доказів, які свідчать про те, що позивач не надає такі послуги або інших доказів, що спростовують твердження позивача.
За приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Стаття 9 вказаного Закону передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.
У відповідності ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що в січні місяці 2025 року відповідачами було сплачено на рахунок позивача суму в розмірі 3500 гривень 00 коп., що свідчить про те, що відповідачі користуються послугами з обслуговування будинку АДРЕСА_2 , наданими ТОВ «Наш – Добробут», та знають про наявність заборгованості, що утворилась, однак яких-небудь дій, щодо подальшого погашення заборгованості не вчиняють.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що слід стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш - Добробут» (88017, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, 23/30, код ЄДРПОУ 36357996), заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 7971,53 грн.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ст. 546 ЦК України).
За положеннями частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Також суд враховує, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Згідно п. 2 даної постанови ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 р. № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в наступній редакції: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:
нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285)».
Таким чином в період з 24.02.2022 року по 29.12.2023 року з відповідача заборонялося нарахування 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, за вказаний період заборгованість не нараховувалася.
З наданих розрахунків розміру заборгованості вбачається, що на основну заборгованість за період з липня 2020 року по січень 2025 року відповідачам нараховані інфляційні втрати 2638,59 грн., пеню у розмірі 1144,20 гривень, та 3% річних у розмірі 940 (дев`ятсот сорок гривень) 44 коп., в загальній сумі 12 694,76 гривень (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривень 76 коп.).
Зі змісту доданих до розрахунку інфляційних втрат та 3% річних вбачається, що період з лютого 2020 по грудень 2023 не враховується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.22 р. №206.
Таким чином з відповідачів підлягає стягненню: інфляційні втрати у розмірі 2638,59 грн., пеня у розмірі 1144,20 гривень, та 3% річних у розмірі 940 (дев`ятсот сорок гривень) 44 коп.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «Наш Добробут» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3328,00 гривень, оскільки судовий збір був сплачений у мінімальному розмірі.
Щодо стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правову допомогу, суд приходить до наступного висновку:
За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 3328,00 грн. судового збору, сума якого підлягає стягненню на його користь з відповідача.
Згідно ст.. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат.
Суд наголошує на тому, що зазначені витрати, понесені позивачем мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд при вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу бере до уваги правові висновку викладені у постанові від 07.09.2023 року у справі за № 202/8301/21 в якій Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зазначає, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду (справи №821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц) та в постанові Великої Палати Верховного Суду (справа № 826/1216/16).
Згідно матеріалів справи вбачається, що 04.08.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «Наш-Добробут» (Клієнтом) та адвокатом Стасьо Камілою Михайлівною укладено договір про наданін правової допомоги, предметом якого (п 1) є зокрема із складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову тощо та інших документів, не обхідних для виконання даного Договору), представництва та захисту інтересів КЛІЄНТА у судах всіх інстанцій під час здійснення, цивільного, судочинства тощо.
Згідно додаткової угоди №10 від 03.02.2025 до договору про надання правової допомоги від 04.08.2025 сторони домовилися про те, що розмір гонорару адвоката у даній цивільній справі становить 4000 (чотири тисячі) гривень.
Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний суд в постанові №275/150/22 від 13.03.2025 зробив висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що зменшення розміру витрат на правову допомогу, отриману позивачем у заявленому та доведеному обсязі, без відповідної заяви іншої сторони у спорі - відповідача, є порушення вимог статті 13, частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень ст.ст. 13, 137 ЦПК України викладений в постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 361/10208/23 (провадження № 61-12269св24), що судом застосовується з метою виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не надходило.
Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, отже з такого на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 4000,00 грн.
Згідно з висновком Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
У зв`язку із наведеним суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.
Згідно матеріалів справи розмір судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до її розгляду, а саме звернення позивача до нотаріуса та отримання послуги по наданню відомостей із ДРРП, в тому числі за користування реєстром щодо квартири АДРЕСА_1 , складає 500 гривень, що підтверджено документально.
Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню вказана сума.
Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 907/425/16, постановах Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 522/5582/16-ц, від 17.08.2022 у справі № 745/342/19, від 24.03.2021 у справі № 462/2077/17.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 322, 615, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 12, 76, 223, 258, 259, 260 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Наш - Добробут» від імені та в інтересах якого діє представник, адвокат Стасьо Каміли Михайлівни до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку, - задовольнити. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш - Добробут» (88017, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, 23/30, код ЄДРПОУ 36357996), заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 7971,53 грн, інфляційні втрати 2638,59 грн., пеню у розмірі 1144,20 гривень, та 3% річних у розмірі 940,44 грн., в загальній сумі 12 694,76 гривень (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривень 76 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш-Добробут» (код ЄДРПОУ : 36357996, адреса : 88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська №23/ 30) витрат із сплати судового збору по 1 664 грн з кожного.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш-Добробут» (код ЄДРПОУ : 36357996, адреса : 88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська №23/ 30) судові витрати на професійну правову допомогу по 2000,00 гривень з кожного, а також витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій по 250,00 гривень з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Позивач, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАШДОБРОБУТ.», код за ЄДРПОУ: 36357996, адреса: 88000, Україна, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 23/30
Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 : зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 . 

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду         О.В. Фазикош