П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/6083/26

| Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П. Дата і місце ухвалення: 15.07.2026р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі періодів роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення з 02.08.1999 по 20.06.2001 роки, на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення з 21.06.2001 по 08.10.2009 роки та на посаді завідувача відділення анестезіології з 09.10.2009 по 30.09.2025 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі періоди роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення з 02.08.1999 по 20.06.2001 роки, на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення з 21.06.2001 по 08.10.2009 роки та на посаді завідувача відділення анестезіології з 09.10.2009 по 30.09.2025 роки, та здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з дати призначення пенсії з 22.10.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що позивач перебуває з 22.10.2025 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». 25.12.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу в подвійному розмірі всі періоди роботи на посадах анестезіологічної служби, що передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач листом від 26.01.2026 року повідомив позивачу про відсутність підстав для здійснення відповідного перерахунку відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 02.08.1999 року по 20.06.2001 року на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення, з 21.06.2001 року по 08.10.2009 року на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та з 09.10.2009 року по 30.09.2025 року на посаді завідувача відділення анестезіології у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради у подвійному розмірі.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 02.08.1999 року по 20.06.2001 року на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення, з 21.06.2001 року по 08.10.2009 року на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та з 09.10.2009 року по 30.09.2025 року на посаді завідувача відділення анестезіології у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради у подвійному розмірі та перерахувати пенсію з 22.10.2025 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 15.07.2026 р. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що період роботи позивача з 02.08.1999 року по 31.12.2003 року не зарахований до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відсутні документи, які підтверджують відсутність окремого реанімаційного відділення в зазначеному закладі охорони здоров`я.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває з 22.10.2025 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Пенсію обчислено при страховому стажі 43 роки 6 місяців 23 дні.
25.12.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив перерахувати та виплатити пенсію, зарахувавши у пільговому обчисленні всі періоди роботи на посадах анестезіологічної служби, що передбачені ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
ГУ ПФУ в Одеській області листом № 3541-44359/С-02/8-1500/26 від 26.01.2026 року повідомило позивача, що за заявою від 29.10.2025 року та долучених документів, зокрема довідки КНП «Міська клінічна лікарня № 11» від 30.10.2025 № 01-70/199 про роботу на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з 02.08.1999 по 30.10.2025, поданих через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі.
До страхового стажу зараховані періоди трудової діяльності з 01.06.1990 по 31.12.2003 згідно наданих документів (трудовою книжкою, архівною довідкою від 18.11.2025 № 01-18/632), та з 01.01.2004 по 30.09.2025 згідно даних персоніфікованого обліку.
Період роботи з 02.08.1999 по 31.12.2003 не зарахований до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статі 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відсутні документи, які підтверджують відсутність окремого реанімаційного відділення в зазначеному закладі охорони здоров`я.
Проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV період роботи у лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. За таких обставин, правові підстави для відмови у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради 02.08.1999 по 20.06.2001 роки на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення, з 21.06.2001 по 08.10.2009 роки на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення, з 09.10.2009 по 30.09.2025 роки на посаді завідувача відділення анестезіології у подвійному розмірі відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Так, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.
У відповідності до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 ст.24 цього Закону визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, окрім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004р. застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
До набрання чинності Законом №1058-IV умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон №1788-ХІІ.
Як передбачено ст.60 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV передбачено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ.
Відповідно до положень ст.62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У свою чергу, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У силу п.п.1, 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Таким чином, за відсутності трудової книжки або ж відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, які видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що апелянт фактично не заперечує наявність у позивача стажу роботи за спірний період (на відповідних посадах), втім заперечує щодо подвійного зарахування даного стажу лише з підстав набрання чинності 01.01.2004р. Закону №1058-IV, який не містить положень аналогічних ст.60 Закону №1788-ХІІ.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997р. №303 було проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я.
Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Так, згідно з роз`ясненнями, наданими Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002р. №10.02.11/450 та від 21.06.2002р. №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст.60 Закону №1788-ХІІ.
Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, положення Закону №1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
З урахуванням наведеного вище, судом з`ясовано, що до стажу роботи у подвійному розмірі за положеннями ст.60 Закону №1788-ХІІ зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі №214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII періоди роботи позивачів в закладах, визначених у статті 60 Закону №1788-XII, після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійний орган безпідставно не зарахував позивачу в подвійному розмірі стаж роботи за спірні періоди роботи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову не спростовують, а тому, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Повний текст судового рішення виготовлений 07 вересня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук