Справа № 357/3612/26
Провадження № 2/357/4279/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2026 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області представник ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» через систему «Електронний суд» звернувся з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № С-600-012901-21-980 у розмірі 31 565,39 грн, а також стягнути судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № С-600-012901-21-980, згідно з умовами якого товариство надало позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором. Позивач свої зобов`язання виконав, однак відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. В подальшому від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
06.04.2026 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні 10.06.2026, вирішено здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи в змішаній (паперовій та електронній) формі.
В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 
08.11.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування № С-600-012901-21-980, відповідно до умов якого відповідачу встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 10 000 грн.
Строк кредитування 12 місяців з процентною ставкою 24 % річних.
Між позичальником та відповідачем узгоджено паспорт споживчого кредиту, що є додатком до вказаного договору.
В матеріалах справи наявний також розрахунок заборгованості за кредитним договором та вимога про сплату боргу.
16.12.2025 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» укладено договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс», а ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» приймає належні АТ «Ідея Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача за договором № С-600-012901-21-980.
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 16.12.2025 у відповідача виникла прострочена заборгованість за договором про надання кредиту № С-600-012901-21-980 від 08.11.2021 у розмірі 31 565,39 грн, що включає: 10 764,31 грн - заборгованість за тілом кредиту; 20 801,08 грн - відсотки.
Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять.
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у заявленому позивачем до стягнення розмірі.
Щодо відшкодування судових витрат.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано:
1) копію договору про надання правової допомоги № 06/01/2026 від 06.01.2026, укладеної між позивачем та адвокатом Альховською Іриною Іванівною;
4) акт наданих послуг № 1 від 12.01.2026.
Відповідно до вказаних документів, адвокатом Альховською І.І. на підставі договору про надання правничої допомоги № 06/01/2026 від 06.01.2026 надано ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» наступні послуги: вивчення документів та підготовка позовної заяви на суму 6 000 грн (3 год.).
Разом з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (ст. 137 ЦПК України).
Суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, а постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, тому суд вважає, що підготовка процесуальних документів по даній цивільній справі не передбачала для адвоката дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а також значного часу.
Відтак, витрачений адвокатом час та витрати на правову допомогу на загальну суму 6 000 грн, на переконання суду, не можна визнати належним чином обґрунтованими та необхідними за обставин цієї справи.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, зважаючи на незначну складність справи, ціну позову та співмірність заявленим витратам, обсяг та час наданої адвокатом правової допомоги у даній справі, кількість подібних позовів в провадженні суду, кретерії реальності адвокатських витрат та принципи розумності і справедливості.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Керуючись ст. 13, 81, 141, 258, 264, 265, 273, 280, 282, 352, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» заборгованість за договором № С-600-012901-21-980 від 08.11.2021 у розмірі 31 565,39 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн та 2 662,40 грн судового збору.
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс», адреса: вул. Академіка Лазаренка Є., буд. 4, каб. 4, м. Львів, код ЄДРПОУ: 43231894.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Суддя | А. Ю. Цуранов