Справа № 604/555/26
Провадження № 2-а/604/6/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року селище Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді        Сташківа Н.Б.
за участю секретаря судового засідання     Крупи А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2026 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Трачук О.Д. звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом, у якому просить скасувати постанову № 5/168 по справі про адміністративне правопорушення, винесену в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. 
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_1 при оновленні мобільного додатку РЕЗЕРВ+ виявив, що 06 березня 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_2 оголосив його в «РОЗШУК» та направив відповідне звернення до органу поліції, яким було внесено дані позивача в підсистему «Розшук» - комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції».
04 травня 2026 року позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для з`ясування обставин, де йому пояснили , що він не прибув за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_1 та склали на нього адміністративний протокол за ч.3 ст.210 КУпАП.
09 травня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнув позивача до адміністративною відповідальності у вигляді штрафу 17000 гривень по ч.3 ст.210 КУпАП, за те, що позивач порушив вимоги військового обліку, а саме не прибув за повісткою.
Доказом вини позивача є посилання на базу даних « ІНФОРМАЦІЯ_3 », будь яких інших доказів які би вказували про винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому діянні сторона Відповідача не навела.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Представник позивача вважає, що винесена постанова про адміністративне правопорушення порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що відповідач не надав ніяких доказів відправлення повістки позивачу, а також вручення повістки іншим способом можна стверджувати, що ніякої повістки відповідач ОСОБА_1 не надсилав, а отже і порушення військового обліку з боку позивача відсутнє.
У зв`язку із наведеним позивач просить суд скасувати постанову від 09 травня 2026 року № 5/168 про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП винесену в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Вчинене правопорушення в особливий період), про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) за порушення ч.3 ст.210 КУпАП та закрити справу, а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.
Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 травня 2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Призначено дату судового засідання та роз`яснено відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 , як відповідач, заперечує проти адміністративного позову повністю і вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно матеріалів адміністративної справи відповідачем встановлено, що на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання позивача надіслано повістку № 6739908 щодо його прибуття о 10:00 год.03.03.2026 року до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних. Позивач встановлений день та час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 та не повідомив жодних поважних причин про неявку не надав підтверджуючих документів у визначений строк (3 дні від дати прибуття, у визначеній у повістці).
Зважаючи на це 06 березня 2026 року п`ятим відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 передано звернення № Е 4870257 до відділення поліції та його данні внесено у базу розшук Тернопільського РУ поліції НП в Тернопільській області. 04 травня 2026 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вважався порушником військового обліку, на нього був складений протокол № 3375 від 04 травня 2026 року про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було повідомлено про дату, місце та час розгляду справи, під особистий підпис позивача.
Протокол про вчинене адміністративне правопорушення складено відповідно до статті 256 КУпАП, отже, процедура фіксації порушення була дотримана відповідно до вимог чинного законодавства.
09 травня 2026 року Позивач на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явився. 09 травня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП та винесено постанову № 5/168. Вказана постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому підстави для її скасування відсутні. Зміст оскаржуваної постанови вказує на вчинення позивачем порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ч.3 ст.210-1 КУпАП), а саме перебувати на військовому обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, повідомляти про зміну місця проживання та місця перебування в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу.
Таким чином, відповідач виніс постанову у межах своїх повноважень та з підстав порушення позивачем правил військового обліку в особливий період. Отже, враховуючи викладене, Відповідачем дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова містить необхідні реквізити, у тому числі, виклад обставин правопорушення, установлених під час розгляду справи, посилання на правові норми, порушення яких стало підставою для притягнення Позивача до відповідальності, постанова винесена за наявності підстав та у відповідності до зазначених нормативно-правових актів, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому підстави для її скасування відсутні.
У поданому відзиві представник відповідача також просив розгляд адміністративної справи проводити без участі представника відповідача.
У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу на наявними матеріалами. У зв`язку із розглядом справи без участі сторін, відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 09 травня 2026 року було винено постанову № 5/168 за фактом того, що 09 травня 2026 року ОСОБА_3 прибув в добровільному порядку до ІНФОРМАЦІЯ_1 , при уточненні військово-облікових даних виявилось, що ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно бази АІТС «ОБЕРІГ» ОСОБА_3 06 березня 2026 року був поданий в розшук ІНФОРМАЦІЯ_1 за зверненням Е4870257 до Національної поліції України оскільки не прибув за повісткою до ТЦК та СП.
На підставі вказаного ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн.
Судом встановлено, що відносини між сторонами регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Диспозиція ч.1 ст.210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.
Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.
Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.
Суд вважає, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).
Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст.279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно із ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
У п.41 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» зазначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відтак, зазначеною Постановою КМУ врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).
Разом з цим, суд зазначає, що Постановою КМУ за №1147 від 08 жовтня 2024 року «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.
Згідно з п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 15 березня 2009 року, зі змінами, передбачено, зокрема, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
При цьому, в матеріалах справи, відсутні дані про інформування позивача як адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або залишення працівником пошти повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
У силу пункту 6.12.3 Регламенту внутрішньої письмової кореспонденції затверджено го Наказом АТ «Укрпошта» №6668 від 18 грудня 2023 року (у редакції наказу АТ «Укрпошта») рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Адресат (одержувач) власноруч проставляє своє прізвище та підпис у аркуші ф.8 чи іншому документі, за яким здійснюється вручення. На бланку повідомлення про вручення адресат (одержувач) у відповідному місці зазначає дату вручення рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», розписується та зазначає своє прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.
Згідно із пунктом 6.12.4. Регламенту, у разі відсутності адресата (одержувача), за зазначеною на рекомендованому листі з позначкою «Повістка ТЦК» адресою, працівник ОПЗ інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляє позначку «Повістка ТЦК», як вказано на рис.19. В аркуші ф.8 проставляє відмітку про причину невручення, на зворотному боці відправлення зазначає дату вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки.
Відповідно до пункту 6.16 Регламенту інформація щодо вручення рекомендованої письмової кореспонденції, в тому числі з повідомленням про вручення, заноситься до автоматизованої системи.
Відповідач у поданому відзиві вказує що позивачу була на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання було надіслано повістку №6739908. Крім того відповідачем до відзиву долучено копію повістки №6739908.
Разом з цим, в матеріалах справи відсутня копія повідомлення ф.22, із проставленням позначки «Повістка ТЦК», відмітки про причину невручення, та зазначенням на зворотному боці відправлення дати вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки чи будь-які інші докази направлення позивачу повістки про необхідність явки до органу ТЦК та СП. Суд зазначає, що копія повістки не є доказом її вручення, оскільки на ній відсутні позначки про вручення чи отримання такої повістки та підпис ОСОБА_1 .
Відтак, в матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення спроб вручення повістки позивачу шляхом телефонного дзвінку на його мобільний номер або шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляється позначка «Повістка ТЦК».
Таким чином, повістка безпосередньо позивачу вручена не була та встановлена законодавством процедура вручення та проставлення відповідної відмітки про невручення дотримана не була, втім, працівниками пошти проставлено відмітку «відсутність адресата за вказаною адресою», докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні.
Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.
Оцінюючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо визнання винуватим позивача у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, не враховано об`єктивні обставин по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки. 
Належних доказів завчасного повідомлення позивача та його неявки без поважних причин за отриманою повісткою про виклик до відповідного органу ТЦК та СП суду не надано та про їх наявність не повідомлено. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач був об`єктивно позбавлений можливості з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною повісткою, а отже його будь-яка вина у неявці за повісткою, про що йдеться в оскарженій постанові, відсутня.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Будь-які докази стороною відповідача в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови згідно ст.ст.72-77 КАС України суду не надано.
Відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
За таких обставин, сам лише факт винесення постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП не може слугувати доказом вини останнього у скоєнні правопорушення. Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що позивач був зобов`язаний та був обізнаний про час, дату та місце необхідної його явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушення, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності винесена без достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача, відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, судовий збір за подання адміністративного позову складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день подачі позову становило 665,60 гривень. 
Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі встановленому законом, а саме 665,60 грн.
Крім того, представником позивача в позовній заяві було заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.
Відповідно до частини першої статті, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами другою – п`ятою, сьомою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас відповідач не надав суду ані заперечень на заяву, ані заяви про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Суд враховує, що докази на підтвердження факту надання правової допомоги та їх розміру мають надаватися у такому об`ємі та формі, яка б надавала змогу встановити дійсний зміст виконаних робіт (наданих послуг) та їх обсяг.
З наданого представницею позивача акту надання послуг вбачається перелік робіт, які було надано адвокатом, час, витрачений на надання відповідних послуг та загальна вартість наданих послуг. Тому суд вважає, що позивач надав достатні докази на підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу та їх розміру.
Враховуючи задоволення заявлених позовних вимог та відсутність заперечень відповідача щодо розміру понесених витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до положень ч.1 ст.139 КУпАП, підтверджені представником позивача судові витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 гривень слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у даній справі.
За ч.3 ст.286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст.72-77, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову №5/168 винесену 09 травня 2026 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, та накладення на нього штрафу в сумі 17000 гривень.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя           Н.Б. Сташків