Справа № 946/3412/26 
Провадження № 2/946/3526/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання – Воронової В.Є.,
представника позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -
ВСТАНОВИВ:

11.05.2026 позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Свої вимоги мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. № 205/02-14 від 23.04.2026, приватний нотаріус повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що позивачка ОСОБА_2 є її сусідкою, спадкодавець ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 та також її сусідкою. Також пояснила, що ОСОБА_2 проживала разом з матір`ю, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 декілька років та по день смерті ОСОБА_4 включно. 
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що позивачка ОСОБА_2 є матір`ю її чоловіка. Після того як спадкодавець ОСОБА_4 зламала стегно, її донька – ОСОБА_2 почала проживати разом зі спадкодавцем за адресою її місця проживання: АДРЕСА_1 . Вона часто бувала в гостях у ОСОБА_4 і кожен раз, коли вона приїжджала у гості, у ОСОБА_4 постійно знаходилась ОСОБА_2 , чиї речі знаходились у вищевказаній квартирі та яка вирішувала усі побутові питання ОСОБА_4 , 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1201 від 27.10.2009 року виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.10.2009. 
Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 28.03.2020 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до заповіту від 24 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 4253, ОСОБА_4 належну їй на праві приватної власності квартиру під АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Згідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 85818383 від 01.07.2026 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., заповіт від 24.12.2014, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 та зареєстрований за № 4253 не змінювався та не скасовувався.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України – для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом, ОСОБА_8 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняла, оскільки з середини 2000-х років постійно проживає на території США, на день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідачка спільно з нею не проживала, що було також підтверджено нею у заяві про визнання позову, у зв`язку з чим спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються: 
- донька, ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.07.1979 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 30.08.1980 року;
- донька ОСОБА_3 .
Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України – для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Як вже було встановлено судом, ОСОБА_8 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняла. 
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, а саме станом на 28.03.2020 року, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Враховуючи викладене, ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1233, 1234, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2026 року.

Суддя: | О.Я.Присакар