П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/4829/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року (суддя Тарасишина О.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 09.10.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

09.03.2023 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 , в якому позивач просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність (дії) військової частини щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшення додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі: 100000 грн у зв`язку із безпосередньою участю у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в період з 22 травня до 31 жовтня 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах;
- зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі: 100 000 грн у зв`язку із безпосередньою участю у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в період з 22 травня до 31 жовтня 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах.

Судом встановлено, що згідно із відомостями посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді помічника керівника польотами.
Представник позивача звернувся до в/ч НОМЕР_1 із запитом від 7 грудня 2022 року щодо надання довідок про грошове забезпечення ОСОБА_1 та його безпосередньої участі у бойових діях у період з травня до жовтня 2022 року або документів, що підтверджують безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з травня до жовтня 2022 року.
За наслідком розгляду вказаного адвокатського запиту від 7 грудня 2022 року, військовою частиною на ім`я представника позивача надіслано лист від 15 січня 2023 року №862/ВихЗПІ/2, у якому зазначено, що немає підстав для нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах, адже у період з травня до жовтня 2022 року військовослужбовець ОСОБА_1 не брав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів у складі в/ч НОМЕР_1 , підтверджуючих документів у в/ч НОМЕР_1 немає, відповідних довідок від інших військових частин про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії до в/ч НОМЕР_1 не подавались.
До означеної відповіді було додано довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 11 січня 2023 року №862/77, з якої убачається, що у період з травня до жовтня 2022 року позивачеві згідно Постанови №168 нараховувалась додаткова винагорода у розмірі: 30000 грн.
Представник позивача звернувся до в/ч НОМЕР_1 із запитом від 30 січня 2023 року щодо надання витягів із наказів командира військової частини щодо проходження військової служби та місця перебування ОСОБА_1 у період з 1 квітня 2022 року до грудня 2022 року, а саме: про вибуття (прибуття із) у відрядження для виконання службових обов`язків в зону проведення бойових дій, витяг із журналів бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки), витяги із наказів про залучення військовослужбовця до несення служби на блокпостах.
За результатом розгляду наведеного адвокатського запиту від 30 січня 2023 року військовою частиною на ім`я представника позивача надіслано лист, у якому зазначено, що відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 травня 2022 року №140 старший лейтенант ОСОБА_1 вибув у відрядження для виконання спеціальних завдань в інтересах армійської авіації Сухопутних військо Збройних Сил України. Згідно відомостей із журналу ведення бойових дій НОМЕР_3 окремої бригади Армійської авіації " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за 22 травня 2022 року старший лейтенант ОСОБА_1 виконував завдання у складі зведеного вертолітного загону " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що не підпадає під термін "безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії", згідно пункту 1 телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298 та пункту 1 окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29. Довідки від інших військових частин про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії до військової частини НОМЕР_1 не подавались.
Вважаючи, що має право на отримання збільшеної додаткової грошової винагороди в розмірі 100000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі: 100000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації 22 травня 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі: 100 000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації ним 22 травня 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позов частково, Одеський окружний адміністративний суд, з висновками якого погодився П`ятий апеляційний адміністративний суд, виходив з того, що з урахуванням наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 травня 2022 року №140, старший лейтенант ОСОБА_1 , помічник керівника польотами групи управління польотами вибув у відрядження для виконання бойових (спеціальних) завдань у складі авіаційних груп армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України у визначеному районі з особистою зброєю. Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу із журналу ведення бойових дій НОМЕР_3 окремої бригади Армійської авіації " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", 22 травня 2022 року сили та засоби повітряного ешелону 11обрАА виконували авіаційну підтримку дій військ, сил із силами та засобами забезпечення перебували в постійній готовності до перебазування та негайного виходу з-під удару та виконували бойові (спеціальні) завдання і додаткові завдання з перевезення вантажів та особового складу за викликом з положення чергування на визначених майданчиках за розпорядженнями начальника армійської авіації - начальника управління армійської авіації командування підготовки КСВ ЗС України. До їх складу входив старший лейтенант ОСОБА_1 . До того ж, відповідно до витягу із журналу ведення бойових дій НОМЕР_3 окремої бригади Армійської авіації " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", таке бойове завдання виконувалось за добу - 22 травня 2022 року. Тож, з урахуванням установлених фактичних обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що 22 травня 2022 року старший лейтенант ОСОБА_1 виконував бойові завдання, за які Постановою №168 передбачено виплату збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
На основі встановлених фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити виключно щодо 22 травня 2022 року, тобто дати, щодо якої документально підтвердженим є факт безпосередньої участі старшого лейтенанта ОСОБА_1 у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації.
Зважаючи на те, що до решти означеного позивачем періоду відповідні докази відсутні, суди попередніх інстанцій відмовили у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2025 року:
- касаційну скаргу в/ч НОМЕР_1 залишено без задоволення.
- касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
- рішення Одеського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2023 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі №420/4829/23 в частині відмовлених позовних вимог скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
В мотивувальної частині постанови суду касаційної інстанції зазначено, що висновок судових інстанцій щодо права позивача на отримання спірної доплати виключно щодо 22 травня 2022 року є передчасним, оскільки не ґрунтується на повному і всебічному встановленні обставин справи та належній їй правовій оцінці. Суди першої та апеляційної інстанцій не відповіли на ключове питання, яке стало основою спору та спонукало позивача звернутися до суду з цим позовом. Йдеться про те, які саме завдання, за якою посадою і де виконував військовослужбовець ОСОБА_1 , якого було направлено у службове відрядження у період з 22 травня 2022 року до 31 жовтня 2022 року, а також до якої військової частини та чим це підтверджується. Тобто, якщо позивач протягом періоду, щодо якого виник спір, проходив військову службу, перебуваючи у відрядженні, але не виконував бойових завдань чи інших завдань, які в розумінні пункту 1 Постанови №168 дають підстави для виплати додаткової винагороди у (збільшеному) розмірі до 100000,00 грн, то які завдання він у такому разі виконував протягом цього часу та/або де проходив службу у цей час. Суди не звернулися до дослідження записів журналу бойових дій за весь спірний період, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу, не перевірили чи містять вони згадки про військовослужбовця ОСОБА_1 та його безпосередню участь у бойових діях та заходах за окреслений цим позовом період.

За результатами нового розгляду справи №420/4829/23, 09.10.2025 Одеським окружним адміністративним судом прийнято рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд виходив з того, що не знайшли свого підтвердження факти безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, що дає підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн. Сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків у складі в/ч НОМЕР_1 без доказів безпосередньої участі у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове рішення, яким направити справу №400/8769/24 для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування поданої скарги зазначається, на період дії воєнного стану (в межах спірних правовідносин) згідно Постанови №168 передбачена виплата додаткової винагороди, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір якої винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Апелянт стверджує, що з моменту зарахування його 24 березня 2022 року до списків військової частини забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Той факт, що район, в якому він забезпечував здійснення цих заходів, віднесено до території активних бойових дій, підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 ( втратив чинність 27.12.2022) та наказом цього ж Міністерства від 22.12.2022 №309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до п. 2.5. Переліку, Миколаївська міська територіальна громада, в період з 26.02.2022 по 11.11.2022 року віднесена до території активних бойових дій. Оскільки умовами для виплати додаткової винагороди військовослужбовцями у розмірі до 100000 гривень є: період дії воєнного стану; безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебуваючи в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів; наявність наказу командира, апелянт вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу у спірний період додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, згідно Постанови №168.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі – Закон №2011-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі – Порядок №260).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24 лютого 2022 року №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 цієї постанови (в редакції станом на 7 березня 2022 року) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Надалі до Постанови №168 неодноразово вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року №350, від 1 липня 2022 року №754, від 7 липня 2022 року №793, від 8 жовтня 2022 року №1146, проте зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, у 2022 році не змінювався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168" Постанову №168 доповнено пунктом 2-1, який підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року, та згідно з яким визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до статті 8 Закону України від 6 грудня 1991 року №1934-XII "Про Збройні Сили України" (далі - Закон №1934-XII) Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII).
Наказом Міністра оборони України від 1 квітня 2022 року №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2022 року за №382/37718 (застосовується з 24 лютого 2022 року), внесено зміни до Порядку №260 шляхом доповнення розділу І пункту 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата додаткової винагороди до 100 000 гривень на місяць здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця в зазначених бойових діях або заходах.
Документальним підтвердженням такої участі слугують наступні документи: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки (підсумкове, термінове, позатермінове) або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (спеціальних) завдань.
З наведеного слідує, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають "безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" та підтвердження цих обставин указаними документами.
Така правова позиція була неодноразово сформована Верховним Судом у постановах щодо вирішення справ у подібних правовідносинах, зокрема, від 6 червня 2024 року у справі №400/1217/23, від 20 червня 2024 року у справі №400/249/23, від 7 листопада 2024 року у справі №200/2297/23, від 18 грудня 2024 року у справі №340/7478/23.
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу, які б підтверджували безпосередню його участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, які б надавали командирам військових частин, які є відповідачами у цій справі, надати позивачу довідку про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії згідно з Додатком №1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 та Окремого доручення від 23.06.2022 №912/а/29 за період з 23.05.2022 до 31.10.2022.
Також суд враховує, що відповідач наполягає, що у період з травня по жовтень місяць 2022 року включно військовослужбовець ОСОБА_1 безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів у складі в/ч НОМЕР_1 - не здійснював, підтверджуючі документи у військовій частині відсутні. Відповідних рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь військовослужбовця також не надавалось, Довідок від інших військових частин про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії до військової частини НОМЕР_1 - не надавалося.
З матеріалів справи вбачається, що єдиною основою спору, що спонукало позивача звернутися до суду з цим позовом, є Витяг із журналу ведення бойових дій НОМЕР_3 окремої бригади Армійської авіації "ХЕРСОН" 22.05.2022 (т. І а.с. 20), згідно до п. 3 "Виконання бойових завдань за добу. 3.1. Повітряний ешелон", сили та засоби повітряного ешелону 11 обрАА виконували авіаційну підтримку дій військ, сил із силами та засобами забезпечення перебували в постійній готовності до перебазування та негайного виходу з під удару та виконували бойові (спеціальні) завдання і додаткові завдання з перевезення вантажів та особового складу за викликом з положення чергування на визначених майданчиках за розпорядженнями начальника армійської авіації - начальника управління армійської авіації командування підготовки КСВ ЗС України у складі: зведеного вертолітного загону " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з майданчика ... (Миколаївської обл.), ... старший лейтенант ОСОБА_1 .
Проте цей Витяг не створює для відповідача обов`язку щодо нарахування додаткової винагороди у збільшеному розмірі (100000 грн), оскільки, по-перше, згаданий витяг стосується лише 22.05.2025, а не всього спірного періоду (з 23.05.2022 до 31.10.2022).
По-друге, як виснувано вище, підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, оскільки факт безпосередньої участі у таких діях та заходах має бути підтверджений додатковими доказами (наприклад, витягом з журналу бойових дій, витягом з журналу ведення оперативної обстановки, копією бойового донесення, копією рапорту начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу), де проходив службу в певні періоди часу військовослужбовець, про його участь у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань - із зазначенням кількості днів такої участі, довідкою про участь у бойових діях чи визначених заходах із зазначенням кількості днів такої участі.
Як встановлено у цій справі, позивач будь-яких документів, які б підтверджували обставини його безпосередньої участі у бойових діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів в означений ним період, тобто доказів, якими би позивач підтвердив обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не надав.
У свою чергу відповідач наявність записів журналу бойових дій за весь спірний період, книг оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу щодо позивача не визнає.
Колегія суддів ураховує усталену практику Верховного Суду щодо стандартів доказування у тотожних спорах (постанови від 20.06.2024 у справі №400/249/23, від 06.08.2024 у справі №400/10311/23, від 06.06.2024 у справі №400/1217/23), згідно яких саме на позивача покладається обов`язок доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі. Позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності.
У даній справі позивач ніяким чином не довів підстави заявленого ним позову, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), відповідно п. 1 Постанови №168 за період з 23.05.2022 по 31.10.2022.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що під час ухвалення оскаржуваного рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права. Суд правильно та в повному обсязі з`ясував усі обставини справи та надав їм належну юридичну оцінку відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Порушень норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
З огляду на це, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною четвертою та пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов