ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

21 липня 2026 року	Справа №160/11709/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2026 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.04.2026 №172650011936 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 (шість) років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зменшення йому віку виходу на пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 6 (шість) років та про зарахування йому пільгового стажу по Списку №2, з урахуванням висновків суду. 
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що рішенням ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 14.04.2026 №172650011936 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням, вказує, що факт проживання або його роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 3-х років є підтвердженим документально. Відтак, позивач має право на зменшення пенсійного віку на 6 років, як це передбачено ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою суду від 11.05.2026 відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Адміністративний позов з додатками та копія ухвали від 11.05.2026 отримана відповідачем в системі «Електронний суд» 05.05.2026 та 11.05.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Позивач має посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_2 від 31.05.1993.
07.04.2026 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
14.04.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення №172650011936 про відмову в призначенні пенсії.
В обґрунтування рішення зазначено наступне:
- загальний стаж особи становить 34 років 11 місяців 14 днів;
- пільговий стаж особи за списком № 2 - 00 років 00 місяців 00 днів;
- період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року складає 2 роки 7 місяців 19 днів. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви: до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період проходження військової служби, оскільки відсутня інформація про місце знаходження військової частини. 
За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. 
До пільгового стажу за Списком №2 не враховано періоди роботи з 13.05.1992 по 15.06.2015, згідно довідки №18 від 23.01.2026, оскільки відсутній підпис начальника відділу кадрів, або повноваження на інспектора з кадрів.
До пільгового стажу за Списком №2 не враховано періоди роботи з 18.06.2015 по 14.05.2025, згідно довідки №367 від 17.10.2025, оскільки відсутній підпис начальника відділу кадрів, або повноваження на менеджера з персоналу.
В рішенні зазначено, що на даний час відмовлено в призначенні пенсії згідно Закону України «Про статус ї соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання станом на 01.01.1993 та згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та віку.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.03.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону №1058-ІV.
В той же час, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).
Статтею 49 Закону №769-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
Статтею 55 Закону №796-ХІІ визначені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 55 зазначеного Закону №796-ХІІ встановлено, зокрема, що:
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Частиною 3 ст. 55 Закону №796-ХІІ прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Згідно з пунктом 13 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про прокуратуру» та цього Закону, призначається одна пенсія за вибором особи. Порядок фінансування пенсій, призначених відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлюється зазначеними законами.
Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали та територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-ХІІ.
Норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.
Як свідчать матеріали справи, а саме довідка від 25.12.2025 №384/01-31, видана Коростенським міським ліцеєм №1, позивач навчався у середній загальноосвітній школі №1 м. Коростеня Житомирської області з 01.09.1980 по 19.06.1990.
Відповідно до довідки Державного навчального закладу «Малинський професійний ліцей від 23.10.2025 №605 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчався ДНЗ «Малинський професійний ліцей» територіальне відокремлене спеціалізоване відділення м. Коростень (на той час СПТУ-№16), з 01.09.1990 згідно наказу «Про зарахування учнів» №7-к від 01.09.1990, по 26.06.1991 згідно наказу «Про відрахування учнів як таких, що закінчили навчання» №11-к від 26.06.1991. Отримав професію «Електрозварник ручної зварки» 3 розряду та диплом НОМЕР_3 . Форма навчання денна.
Відповідно до історичної довідки: Середнє професійно-технічне училище №16 реорганізоване в Професійно-технічне училище №16 м. Коростеня з 01.03.2003 на підставі наказу управління освіти і науки Житомирської облдержадміністрації від 10.02.2003 №36 «Про приведення Статусів та печаток ПТУ області у відповідність до чинного законодавства» та наказу по Середньому професійно-технічному училищу №16 від 13.03.2003 №13 «Про реорганізацію училища». Професійно-технічне училище №16 м. Коростеня припинено шляхом приєднання до Державного навчального закладу «Малинський професійний ліцей» згідно наказу Міністерства освіти і науки України №1 158 від 22.09.2020 «Про реорганізацію Професійно-технічного училища №16 м. Коростеня» та наказу управління освіти і науки Житомирської облдержадміністрації №148 від 29.09.2020.
Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 11.11.2024 у справі №460/19947/23, за змістом яких оскільки навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду.
Законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова №106).
Відповідно до Постанови №106, м. Коростень включене у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, та відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
Таким чином, період з 26.04.1986 (з моменту аварії на ЧАЕС) по 19.06.1990, та з 01.09.1990 по 26.06.1991, що становить 4 роки 11 місяців 19 днів, повинен бути врахований позивачу до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.
З оскаржуваного рішення слідує, що при визначені періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідачем не зараховано період проходження строкової військової служби, оскільки не можливо встановити місцезнаходження військової частини.
Верховним Судом у постановах від 29.01.2020 у справі №572/245/17 та від 17.06.2020 у справі №572/456/17 сформовано висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.
У постанові від 19.09.2019 у справі №556/1172/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно з яким виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Отже, період перебування особи (навчання, роботи, військової служби) на території, яка не віднесена до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, не може бути зарахований до періоду проживання (навчання та період роботи, військової служби) в зоні гарантованого добровільного відселення.
З наданих позивачем документів неможливо встановити відомості про місце розташування військової частини, де він проходив військову строкову службу.
Таким чином, суд погоджується з висновком відповідача про те, що період проходження позивачем строкової військової служби не може бути зарахований до періоду проживання (навчання та період роботи, військової служби) в зоні гарантованого добровільного відселення.
З трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 16.05.1992 встановлено, що позивач працював з 13.05.1992 по 15.06.2015 в Коростенському машинобудівному заводі.
Отже, позивач проживав в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 з 26.04.1986 (з моменту аварії на ЧАЕС) по 19.06.1990, та з 01.09.1990 по 26.06.1991, що в сукупності становить 4 роки 11 місяців 19 днів, та в період роботи з 13.05.1992 по 01.01.1993, що становить 6 місяців 19 днів, що в сукупності становить 5 років 6 місяців 7 днів.
Тобто термін проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить понад 3 роки, що є достатнім для виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.
Як слідує з оскаржуваного рішення, на день звернення із заявою про призначення пенсії вік позивача становить 53 роки, страховий стаж особи становить 34 роки 11 місяців 14 днів.
Судом встановлено, що період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення становить 23 роки 1 місяць 2 дні, період навчання становить 4 роки 11 місяців 19 днів.
З огляду на викладене, суд робить висновок про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.04.2026 №172650011936 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 (шість) років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач в позовній заяві просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зменшення йому віку виходу на пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 6 (шість) років та про зарахування йому пільгового стажу по Списку №2.
Суд задовольняє позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зменшення йому віку виходу на пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 6 (шість) років.
Стосовно зарахування позивачу до пільгового стажу періодів роботи по Списку №2, суд зазначає, що з трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 16.05.1992 встановлено, що позивач працював:
- з 13.05.1992 по 15.06.2015 в Коростенському машинобудівному заводі на посаді електрозварювальника на автоматичних та півавтомачних машинах, електрозварника ручного зварювання;
- з 18.06.2015 по день звернення за призначенням пенсії в ПрАТ «Транснаціональна корпорація «Граніт» електрогазозварником.
В трудовій книжці позивача міститься запис №16 про проведення атестації робочого місця позивача, підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за списком №2.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 та Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, професії, за якими працював позивач віднесені до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відтак, періоди роботи позивача з 13.05.1992 по 15.06.2015 в Коростенському машинобудівному заводі на посаді електрозварювальника на автоматичних та півавтомачних машинах, електрозварника ручного зварювання та з 18.06.2015 по день звернення за призначенням пенсії в ПрАТ «Транснаціональна корпорація «Граніт» електрогазозварником мають бути зараховані позивачу до пільгового стажу при розрахунку пенсії.
В оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що пільговий стаж особи за списком № 2 - 00 років 00 місяців 00 днів, при цьому відповідачем не надано жодного обґрунтування причин та підстав незарахування досліджених періодів роботи позивача до пільгового стажу.
Відтак, суд задовольняє позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зменшення йому віку виходу на пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 6 (шість) років та про зарахування йому пільгового стажу по Списку №2.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд робить висновок про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі встановленої ставки 1331,20 грн, що документально підтверджується квитанцією від 28.04.2026. 
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1331,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.04.2026 №172650011936 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 (шість) років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2026 про зменшення йому віку виходу на пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 6 (шість) років та про зарахування йому пільгового стажу по Списку №2, з урахуванням висновків суду. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський