ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року	справа № 380/18074/25	
місто Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Смарт Логістикс" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень
у с т а н о в и в:
І. Стислий виклад позицій учасників справи
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Смарт Логістикс" код ЄДРПОУ 45469175, адреса: 81100, Львівська обл., Львівський р-н, м. Пустомити, провулок Тихий-1, буд. 11, кв. 21 до Львівської митниці код ЄДРПОУ 43971343, адреса: 79000, м.Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1, у якій просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів: №UA209000/2025/400046/2 від 03.03.2025; №UA209000/2025/400052/2 від 10.03.2025; №UA209000/2025/400053/2 від 10.03.2025; №UA209000/2025/400064/2 від 02.04.2025; № UA209000/2025/400065/2 від 02.04.2025; №UA209000/2025/400069/2 від 14.04.2025; 
- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000222; №UA209140/2025/000246; №UA209140/2025/000247; №UA209140/2025/000349; № UA209140/2025/000351; № UA209140/2025/000385.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, позивачем було подано до митного оформлення митні декларації, за наслідками розгляду яких відповідач прийняв оскаржені рішення. На думку позивача, відповідач безпідставно здійснив коригування митної вартості задекларованого ним товару, внаслідок чого митна вартість товару зросла. Звертає увагу на те, що основним методом визначення митної вартості товарів є визначення такої за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу України. Зазначає, що заявлена позивачем митна вартість підтверджується інвойсом, платіжними дорученнями про сплату повної вартості товару, прайс-листом, калькуляціями ціноутворення, тощо. Зауваження митного органу щодо розбіжностей та неповноти інформації є безпідставними та не свідчать про неповноту чи недостовірність відомостей щодо митної вартості імпортованих товарів, що вказані у поданих документах.
Позивач вважає, що інформація щодо митної вартості іншого товару, відмінного від задекларованого позивачем, не могла слугувати підставою для коригування відповідачем митної вартості товару. З огляду на викладене, позивач вважає рішення відповідача про коригування митної вартості протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
30.09.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Під час здійснення митного контролю відповідач опрацював інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено, порушення при поданні митної декларації, а саме: - відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання зі завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно гр. 20 митної декларації та гр.4 CMR, товар завантажений в GAYCUMA м. ZONGULDAK (Туреччина), а адресою продавця є м. IZMIT Туреччина. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до розрахунку митної вартості;- у гр.3 ЦМР зазначено місце призначення-Україна, без вказання конкретного пункту. - відповідно до вимог п. 6.1 зовнішньоекономічного контракту від 03.09.2024 № 030924 визначено, що кожне постачання товару може супроводжуватись наступними документами у тому числі сертифікат якості чи паспорт якості. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушення положень даної угоди (під заголовком «сертифікат якості» до мд доєднано Сертифікат аналізу);- у рахунку-фактурі зазначено умови оплати- попередня оплата, сума інвойсу-24370,64 дол.США. До митного оформлення надано дві платіжні інструкції №26 від 26.02.2025 на суму 27379,8 дол.США та №27 від 28.02.2025 на суму28500 дол.США. У графі «призначення платежу міститься посилання на рахунок –проформу від 04.02.2025 №202502040934» Проформу до митного оформлення не надано;-у гр.22 ЦМР відсутній підпис відправника;-відповідно до відміток на товаросуповідних документах (ЦМР) вантаж перетнув кордон 08.03.2025, проте, рахунок на відшкодування витрат на транспортування складений 03.03.2025. Отже, на момент складання рахунку відомості щодо витрат на транспортування не були відомі у повному обсязі; -відповідно до умов п. 1,2 договору на перевезення Заявка на перевезення, яка містить істотні умови перевезення є невід`ємною частиною договору. Заявка до митного оформлення не надана;- у гр.3 CMR № 000118 від 26.03.2025 р. «місце розвантаження» зазначено друкованим шрифтом-Uкraina, та міститься внесене від руки доповнення «Пустомити», однак запис не засвідчено особою, яка вносила зміни. Крім цьогo, у зазначеній CMR відсутні відмітки митного органу щодо перетину кордону. Слід зазначити, що декларантом надано ще один примірник вищезазначеної CMR у якому у гр.3 зазначено «Ukraina» без вказання конкретного місця розвантаження.- у п. 4.3 наданого до митного оформлення контракту купівлі-продажу № 030924 від 03.09.2024 р. зазначено, що товар відвантажується після отримання 100% попередньої оплати. До митного оформлення документи на повну оплату партії товару не надано. Отже, Львівська митниця встановила невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
ІІ. Рух справи
Ухвалою від 09.09.2025 суддя залишив позовну заяву без руху.
Ухвалою від 15.09.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.
Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.
ІІІ. Фактичні обставини справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лео Смарт Логістикс» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (ЄДРПОУ 45469175), основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний). 
Між ТОВ «Лео Смарт Логістикс» як покупцем та Ессел Селюлоз ВЕ Кягит Санаї Тіджарет Анонім Шіркеті (Essel Seluloz VE Kagit SAN TIC AS) (Туреччина) як продавцем, укладено Контракт купівлі-продажу № 030924 від 03.09.2024. 
Відповідно до п. 1.1 Договору протягом терміну дії Контракту, Продавець передає у власність Покупцю, а Покупець приймає та оплачує товари, які тут і далі називаються «Товари», відповідно до викладених нижче умов. У п. 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціни на Товар встановлені в Доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та виконання експортних формальностей у країні Продавця. При цьому вважається, що ціни на товар, що поставляється за цим контрактом, зазначені на умовах постачання згідно з пунктом 3.2. згаданого договору. Загальна вартість Товару, що поставляється за Контрактом, складається із сум усіх Комерційних інвойсів Продавця. 
Згідно з п. 3.2 Договору умови поставки товару: FCA CAYCUMA/ZONGULDAK/TURKEY, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс відповідно до ІНКОТЕРМС-2020. У п. 4.1 Договору зазначено, що оплата здійснюється банківським переказом на розрахунковий рахунок Продавця згідно з Специфікацією та Проформою Інвойс на кожну партію Товарів. Валюта платежу – долари США. При безпосередній поставці товарів за митними деклараціями, продавцем видавалися комерційні інвойси (рахунки-фактури), у яких визначено конкретну вагу товару у кілограмах, який постачатиметься і відповідно точну вартість цієї кількості товару. Таким чином, підсумковий асортимент товару, його ціна та умови поставки і оплати відображені у комерційних інвойсах (рахунках-фактурах). 
На виконання вимог зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу № 030924 від 03.09.2024 позивач здійснив такі поставки. 
У комерційній пропозиції № 04/02-1 від 04.02.2025 продавець запропонував ціни 1200доларів США за 1 тонну товару (паперу-основи для виробів санітарно гігієнічного призначення). У специфікації № 9 від 04.02.2025 продавець визначив товари, які постачатимуться вагою 75 тон вартістю 90000 доларів США. Вартість 1 тонни товару дорівнює 1200 доларів США. 
У рахунку-проформі № 202502040934 від 04.02.2025 продавець та покупець узгодили, що вартість 75 тон товару становить 90000 доларів США. Також у проформі визначено, що 1 кг товару коштує 1,200 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. У комерційному інвойсі № ESE2025000000324 від 26.02.2025 визначено поставку товару у кількості 20308,87 кг вартістю 24370,64 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,200 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. Місце завантаження: Zonguldak-Turkey. 
Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №202502040934 від 04.02.2025 на підставі платіжного доручення № 26 на суму 27379,80доларів США та № 27 на суму 28500,00 доларів США. 
Згідно з актом звірки у позивача станом на 19.02.2025 була переплата на суму 71094,67долари США. 
Перевезення товару здійснював ФОП ОСОБА_1 на підставі договору на транспортне обслуговування № 12/11-1 від 12.11.2024. Відповідно до рахунку на оплату № 6 від 03.03.2025 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 110000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось. 
З метою митного оформлення вказаного товару 03.03.2025 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 25UA209140005202U3, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. 
Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA209140005202U3 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 030924 від 03.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 04/02 1 від 04.02.2025, специфікацію № 9 від 04.02.2025, заявку № 9 від 03.02.2025, рахунок проформу (Proforma invoice) № 202502040934 від 04.02.2025, рахунок-фактуру (Commercial invoice) №ESE2025000000324 від 26.02.2025, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №С1282780 від 27.02.2025, договір перевезення № 020125-1 від 01.01.2025, рахунок-фактуру про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги № 6 від 03.03.2025, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 000114 від 26.02.2025, супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) № 25TR3412000244898М8 від 27.02.2025, сертифікат якості (Certificate of quality) Б/н від 17.04.2024, 07.01.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару № 26 від 26.02.2025, № 27 від 28.02.2025, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 030924-2 від 26.02.2025, інші некласифіковані документи № 15/11 від 15.11.2024, № 21/01-1 від 21.02.2025, 21/02-1. від 21.02.2025, № 21/02-2 від 21.02.2025, № 21/02-3 від 21.02.2025, № 25/02/2025-1 від 25.02.2025, копія митної декларації країни відправлення №25341300EX00169981 від 28.02.2025. 
03.03.2025 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400046/2. Митниця застосувала метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару № 1. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2024/28391 від 09.12.2024 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось. Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000222.
На підставі комерційної пропозиції № 04/02-1 від 04.02.2025, специфікації № 9 від 04.02.2025, рахунку-проформи № 202502040934 від 04.02.2025 продавець видав комерційний інвойс. 
У комерційному інвойсі № ESE2025000000336 від 28.02.2025 визначено поставку товару у кількості 21952,75 кг вартістю 26343,30 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,200 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. Місце завантаження: Zonguldak-Turkey. 
Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №202502040934 від 04.02.2025 на підставі платіжного доручення № 26 на суму 27379,80доларів США та № 27 на суму 28500,00 доларів США. 
Згідно з актом звірки у позивача станом на 19.02.2025 існувала переплата на суму 71094,67долари США. 
Перевезення товару здійснювало ТОВ «Бета-Інвес Логістік» на підставі договору на транспортне обслуговування № 06/09-1 від 06.09.2024. Відповідно до рахунку фактури №СФ-0000166 від 04.03.2025 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 115000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось. 
З метою митного оформлення вказаного товару 10.03.2025 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 25UA209140005807U2, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. 
Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA209140005807U2 в якості підстави для застосування основного методу надано такі документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 030924 від 03.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 04/02 1 від 04.02.2025, специфікацію № 9 від 04.02.2025, заявку № 9 від 03.02.2025, рахунок проформу (Proforma invoice) № 202502040934 від 04.02.2025, рахунок-фактуру (Commercial invoice) №ESE2025000000336 від 28.02.2025, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №C1282775 від 28.02.2025, договір перевезення № 06/09-1 від 06.09.2025, рахунок-фактуру про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги № СФ-0000166 від 04.03.2025, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1653 від 01.03.2025, супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) № 25TR341300063718L0 від 03.03.2025, сертифікат якості (Certificate of quality) Б/н від 17.04.2024, від 07.01.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару № 26 від 26.02.2025, № 27 від 28.02.2025, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 030924-2 від 26.02.2025, інші некласифіковані документи № 04/02-3 від 04.02.2025, Лист № 21/01-1 від 21.02.2025, 15/11-2 від 15.11.2024, 21/02-1 від 21.02.2025, копія митної декларації країни відправлення № 25UA209140005807U2 від 10.03.2025. 
10.03.2025 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400052/2. Митниця застосувала метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару № 1. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2025/2768 від 10.02.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось. Львівська митниця відмовила у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000246. 
На підставі комерційної пропозиції № 04/02-1 від 04.02.2025, специфікації № 9 від 04.02.2025, рахунку-проформи № 202502040934 від 04.02.2025 продавець видав комерційний інвойс. 
У комерційному інвойсі № ESE2025000000352 від 03.03.2025 визначено поставку товару у кількості 22107,75 кг вартістю 26529,30 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,200 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. Місце завантаження: Zonguldak-Turkey. 
Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №202502040934 від 04.02.2025 на підставі платіжного доручення № 23 на суму 47000 доларів США та № 24 на суму 22620 доларів США. 
Згідно з актом звірки у позивача станом на 19.02.2025 була переплата на суму 71094,67долари США. 
Перевезення товару здійснювало ТОВ «ВК-АВТО» на підставі договору на транспортне обслуговування № 03/02/2025-1 від 03.03.2025. Відповідно до рахунку на оплату № 27 від 03.03.2025 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 105000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось. 
10.03.2025 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 25UA209140005825U3, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. 
Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією № 25UA209140005825U3в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 030924 від 03.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 04/02 1 від 04.02.2025, специфікацію № 9 від 04.02.2025, заявку № 9 від 03.02.2025, рахунок проформу (Proforma invoice) № 202502040934 від 04.02.2025, рахунок-фактуру (Commercial invoice) №ESE2025000000352 від 03.03.2025, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №C1282794 від 04.03.2025, договір перевезення № 03/02/2025-1 від 03.03.2025, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 27 від 03.03.2025, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1656 від 04.03.2025, супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) № 25TR341300064911L5 від 04.03.2025, сертифікат якості (Certificate of quality) Б/н від 17.04.2024, від 07.01.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару № 23 від 18.02.2025, № 24 від 19.02.2025, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 030924-2 від 26.02.2025, інші некласифіковані документи № 04/02-3 від 04.02.2025, 03/03-1 від 03.03.2025, Лист № 21/01-1 від 21.02.2025, 15/11-2 від 15.11.2024, 21/02-1 від 21.02.2025, копія митної декларації країни відправлення № 25341300EX00174186 від 04.03.2025. 
10.03.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400053/2. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару № 1. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2025/2768 від 10.02.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось. Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2025/000247. З метою випуску товару у вільний обіг ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало митну декларацію 25UA209140005944U0, згідно з якою різниця митних платежів (ПДВ) становить – 64390,16 грн.
У комерційній пропозиції № 27/02-1 від 27.02.2025 продавець запропонував ціни 1230 доларів США за 1 тонну товару (паперу-основи для виробів санітарно гігієнічного призначення). У специфікації № 10 від 27.02.2025 продавець визначив товари, які постачатимуться вагою 66 тон вартістю 81180 доларів США. Вартість 1 тонни товару дорівнює 1230 доларів США. 
У рахунку-проформі № 202502271325 від 26.03.2025 продавець та покупець узгодили, що вартість 66 тон товару становить 81180 доларів США. Також у проформі визначено, що 1 кг товару коштує 1,230 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. 
У комерційному інвойсі № ESE2025000000493 від 26.03.2025 визначено поставку товару у кількості 22198,60 кг вартістю 27304,28 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,230 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. Місце завантаження: Zonguldak-Turkey. 
Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №202502271325 від 27.02.2025 на підставі платіжного доручення № 35 на суму 26000 доларів США. 
Згідно з актом звірки у позивача станом на 21.03.2025 була переплата на суму 52000 долари США. 
Перевезення товару здійснювало ТОВ «Лео Тір Груп» на підставі договору на транспортне обслуговування № ЛСЛ 26/03/2025 від 26.03.2025. Відповідно до рахунку на оплату № Р-00131 від 31.03.2025 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось. 
З метою митного оформлення вказаного товару 02.04.2025 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 25UA209140008077U7, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією № 25UA209140008077U7 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 030924 від 03.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 27/02 1 від 27.02.2025, специфікацію № 10 від 26.02.2025, заявку № 10 від 26.02.2025, рахунок-проформу (Proforma invoice) № 202502271325 від 26.03.2025, рахунок фактуру (Commercial invoice) № ESE2025000000493 від 01.03.2025, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № С1765577 від 27.03.2025, договір перевезення № ЛСЛ 26/03/2025 від 26.03.2025, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № Р-00131 від 31.03.2025, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 000118 від 26.03.2025, супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) № 25TR341300092756М0 від 28.03.2025, сертифікат якості (Certificate of quality) Б/н від 17.04.2024, 07.01.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару № 35 від 18.03.2025, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 030924-2 від 21.03.2025, інші некласифіковані документи № 15/11 від 15.11.2024, № 21/02-1 від 21.02.2025, 21/02-1. від 21.02.2025, № 27/02-2 від 27.02.2025, № 26/03/2025-2 від 26.03.2025, копія митної декларації країни відправлення № 25341300EX00249900 від 27.03.2025. 
02.04.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400064/2. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару № 1. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2025/2768 від 10.02.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось. Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2025/000349. 
На підставі комерційної пропозиції № 27/02-1 від 27.02.2025, специфікації № 10 від 27.02.2025, рахунку-проформи №№ 202502271325 від 26.03.2025 продавець видав комерційний інвойс. 
У комерційному інвойсі № ESE2025000000504 від 27.03.2025 визначено поставку товару у кількості 21460,79 кг вартістю 26396,77 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,230 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. Місце завантаження: Zonguldak-Turkey. 
Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №202502271325 від 27.02.2025 на підставі платіжного доручення № 37 на суму 26000 доларів США. 
Згідно з актом звірки у позивача станом на 21.03.2025 була переплата на суму 52000 долари США. 
Перевезення товару здійснювало ТОВ «Лео Тір Груп» на підставі договору на транспортне обслуговування № ЛСЛ 26/03/2025 від 26.03.2025. Відповідно до рахунку на оплату № Р-00132 від 31.03.2025 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось. 
З метою митного оформлення вказаного товару 02.04.2025 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 25UA209140008080U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. 
Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією № 25UA209140008080U8 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 030924 від 03.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 27/02 1 від 27.02.2025, специфікацію № 10 від 26.02.2025, заявку № 10 від 26.02.2025, рахунок-проформу (Proforma invoice) № 202502271325 від 26.03.2025, рахунок фактуру (Commercial invoice) №ESE2025000000504 від 27.03.2025, договір перевезення № ЛСЛ 26/03/2025 від 26.03.2025, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № Р-00132 від 31.03.2025, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 000119 від 27.03.2025, супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) № 25TR341300092755М1 від 28.03.2025, сертифікат якості (Certificate of quality) Б/н від 17.04.2024, 07.01.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару № 37 від 21.03.2025, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 030924-2 від 21.03.2025, інші некласифіковані документи № 15/11 від 15.11.2024, № 21/02-1 від 21.02.2025, 21/02-1. від 21.02.2025, № 27/02-2 від 27.02.2025, № 26/03/2025-2 від 26.03.2025, копія митної декларації країни відправлення № 25341300EX00249900 від 27.03.2025. 
02.04.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400065/2. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару № 1. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2025/2768 від 10.02.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось. Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2025/000351. 
У рахунку-проформі № 202503071656 від 07.03.2025 продавець та покупець узгодили, що вартість 40,40 тон товару становить 50495 доларів США. Також у проформі визначено, що 1 кг товару коштує 1,250 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. 
У комерційному інвойсі № ESE2025000000588 від 07.04.2025 визначено поставку товару у кількості 20542,38 кг вартістю 25677,98 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,250 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. Місце завантаження: Zonguldak-Turkey. 
Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи №202503071656 від 07.03.2025 на підставі платіжного доручення № 40 на суму 50495 доларів США.
Перевезення товару здійснювало ТОВ «Лео Тір Груп» на підставі договору на транспортне обслуговування № ЛСЛ 26/03/2025 від 26.03.2025. Відповідно до рахунку на оплату № Р-00145 від 10.04.2025 вартість транспортного перевезення до кордону з Україною становить 100000,00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось. 
З метою митного оформлення вказаного товару 14.04.2025 ТОВ «Лео Смарт Логістикс» подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 25UA209140009097U0, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. 
Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією № 25UA209140009097U0 в якості підстави для застосування основного методу було надано такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Контракт купівлі-продажу товарів № 030924 від 03.09.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 07/04 1 від 07.04.2025, специфікацію № 11 від 07.04.2025, заявку № 11 від 07.04.2025, рахунок-проформу (Proforma invoice) № 202503071656 від 07.03.2025, рахунок фактуру (Commercial invoice) № ESE2025000000588 від 07.04.2025, сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № С1282799 від 08.04.2025, договір перевезення № ЛСЛ 26/03/2025 від 26.03.2025, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № Р-00145 від 10.04.2025, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 000118 від 08.04.2025, супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) № 25TR590400013955M8 від 09.04.2025, сертифікат якості (Certificate of quality) Б/н від 17.04.2024, 07.01.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару № 40 від 09.04.2025, бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 030924-2 від 21.03.2025, інші некласифіковані документи № 15/11 від 15.11.2024, № 21/02-1 від 21.02.2025, 21/02-1. від 21.02.2025, № 27/02-2 від 27.02.2025, № 07/04/2025-2 від 07.04.2025, копія митної декларації країни відправлення № 25590400EX00013752 від 08.04.2025.
14.04.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400069/2. Митницею було застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ) для визначення митної вартості товарів та відкориговано вартість товару № 1. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA500500/2025/7986 від 11.03.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1.67 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось. Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2025/000385.
Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо коригування митної вартості та картками відмови, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
IV. Позиція суду
і. Вихідні положення
Частина друга статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначає обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
“На підставі” означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
“У межах повноважень” означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень,не перевищуючи їх.
“У спосіб” означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.
Перевіряючи оскаржене рішення на предмет відповідності критеріям правомірності, суд зазначає наступне. 
Суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржених рішень крізь призму положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Аналізуючи оскаржене рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункту 36, від 01.07.2003 вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Надаючи оцінку правомірності рішенню відповідача про коригування митної вартості товарів , суд виходить з наступного.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів регулюються, серед іншого Митним кодексом України у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України).
Так, відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини другої вказаної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частина третя статті 57 МК України передбачає, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 згаданого Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).
Відповідно до статті 63 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 згаданого Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями згаданої статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях
Відсутність аналізу підстав, за яких митний орган дійшов висновку про коригування митної вартості, унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення, адже вказані обставини є ключовими під час дослідження правомірності прийнятого митним органом рішення.
Відтак, надаючи правову оцінку застосуванню контролюючим органу резервного методу коригування митної вартості, суд повинен дослідити те, чи було дотримано умов, за яких митний орган повинен застосовувати методи визначення митної вартості під час коригування вартості, оскільки саме дотримання таких умов в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування і є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь-якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.
За таких обставин суд повинен дослідити дотримання умов, за яких виник предмет спору. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.10.2021 у справі № 140/947/20.
Відтак у вимірі спірних правовідносин суд вважає за доцільне проаналізувати наявність у митного органу підстав для витребування додаткових доказів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.
iі. Аналіз обґрунтованості виставлення відповідачем вимоги про витребування додаткових документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості
Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII згаданого Кодексу та згаданою главою.
Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Частина перша статті 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та додаткових документів на вимогу митного органу наведено у статті 53 Митного кодексу України.
Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частини четвертої вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Окрім цього, суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.
Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
За таких обставин суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що тягар доказування заявленої митної вартості покладається на декларанта. 
Резюмуючи надання оцінки наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови чи терміни оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови чи терміни оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю.
Щодо рішення про коригування митної вартості № UA209000/2025/400046/2 від 03.03.2025, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2025/400046/2 від 03.03.2025 відповідач зазначив, що відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання зі завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно гр. 20 митної декларації та гр.4 CMR, товар завантажений в GAYCUMA м. ZONGULDAK (Туреччина), а адресою продавця є м. IZMIT Туреччина. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до розрахунку митної вартості. Окрім цього, у гр.3 CMR зазначено місце призначення-Україна, без вказання конкретного пункту.
Суд зазначає, що відповідно до пунктів 6, 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. 
Як встановив суд пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціни на Товар встановлені в Доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та виконання експортних формальностей у країні Продавця. Згідно з пунктом 3.2 Договору умови поставки товару: FCA CAYCUMA/ZONGULDAK/TURKEY, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс відповідно до ІНКОТЕРМС-2020. 
Таким чином, поставка відбувалася не із юридичної адреси продавця, а із міста Зонгулдак, Туреччина.
Згідно з рахунком-фактурою (комерційним інвойсом) № ESE2025000000324 від 26.02.2025, який видано продавцем, поставка із Зонгулдак, Туреччина. Вказане місце завантаження відповідає умовам поставки, визначеним продавцем. 
Відповідно до рахунку на оплату № 6 від 03.03.2025 вартість транспортного перевезення за маршрутом Zonguldak-Turkey до кордону з Україною становить 110000,00грн. 
Отже, суд погоджується із твердженнями позивача, відповідно до яких, постачання здійснювалось у місці визначеному продавцем відповідно до умов договору, а тому витрати з навантаження покладені на продавця, включені до ціни товару і не оплачувалось позивачем окремо.
Окрім цього, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) містить перелік інформації, яка зазначається в CMR, а саме: вантажна накладна містить такі дані: а) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h)вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.
У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: а) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; с) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; е) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.
У матеріалах справи наявні достатні докази, зокрема, сама CMR, митна декларація, рахунок щодо витрат на транспортування, рахунок-проформа, рахунок фактура (комерційний інвойс), заявка, з яких вбачається, що місто розвантаження м. Пустомити (Україна). Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.
За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що відповідно до вимог п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 03.09.2024 № 030924 визначено, що кожне постачання товару може супроводжуватись наступними документами у тому числі сертифікат якості чи паспорт якості. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушення положень даної угоди (під заголовком «сертифікат якості» до МД доєднано Сертифікат аналізу).
Суд з цього приводу зазначає, що відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.
Суд висновує про те, що відповідно до вимог Митного кодексу України сертифікат чи паспорт якості не є документами, що підтверджують митну вартість.
Тож ненадання продавцем сертифікату чи паспорту якості може свідчити про невиконання продавцем умов контракту, проте не може свідчити про заниження митної вартості.
Слід зазначити, що подання таких документів стосується виконання умов договору, а не визначення митної вартості товару. 
У свою чергу, Львівська митниця не є тим органом, на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17. До того ж, обставини щодо ненадання сертифікату якості та документів, що підтверджують виробника товару та ТМ, можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) продавцем умов договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.
З таких підстав, суд вважає, що зауваження відповідача щодо неподання замовлення не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у рахунку-фактурі зазначено умови оплати - попередня оплата, сума інвойсу -24370,64 дол. США. До митного оформлення надано платіжні інструкції №26 від 26.02.2025 на суму 27379,8 дол. США та №27 від 28.02.2025 на суму 28500 дол. США. У графі «призначення платежу міститься посилання на рахунок–проформу від 04.02.2025 №202502040934. Проформу до митного оформлення не надано. 
Як встановлено з матеріалів справи, у комерційній пропозиції № 04/02-1 від 04.02.2025, специфікації № 9 від 04.02.2025, рахунку-проформи № 202502040934 від 04.02.2025 продавець та покупець узгодили, що вартість 75 тон товару становить 90000 доларів США. Також продавцем та покупцем визначено, що 1 кг товару коштує 1,200 доларів США. Все замовлення, а саме 75 тон, не зможе розміститись в одну машину, оскільки вантажомісткість однієї машини складає приблизно 22 тони. У комерційному інвойсі № ESE2025000000324 від 26.02.2025 визначено поставку товару у кількості 20308,87 кг вартістю 24370,64 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,200 доларів США. Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи № 202502040934 від 04.02.2025. Згідно з актом звірки у позивача станом на 19.02.2025 була переплата на суму 71094,67 долари США.
Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.
Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.
Отже, зауваження митного органу, висловлені у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставними та не є такими, що дозволяли визначити митну вартість не за основним, а за резервним методом.
Щодо рішення про коригування митної вартості № UA209000/2025/400052/2 від 10.03.2025, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2025/400052/2 від 10.03.2025 відповідач зазначив, що відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання зі завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 митної декларації та гр.4 CMR, товар завантажений в GAYCUMA м.ZONGULDAK (Туреччина), а адресою продавця є м. IZMIT Туреччина. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до розрахунку митної вартості. Окрім цього, у гр.3 ЦМР зазначено місце призначення-Україна, без вказання конкретного пункту.
Суд зазначає, що відповідно до пунктів 6, 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. 
Як встановив суд пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціни на Товар встановлені в Доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та виконання експортних формальностей у країні Продавця. Згідно з пунктом 3.2 Договору умови поставки товару: FCA CAYCUMA/ZONGULDAK/TURKEY, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс відповідно до ІНКОТЕРМС-2020. 
Таким чином, поставка відбувалася не із юридичної адреси продавця, а із міста Зонгулдак, Туреччина.
Згідно з рахунком-фактурою (комерційним інвойсом) № ESE2025000000336 від 28.02.2025, який видано продавцем, поставка із Зонгулдак, Туреччина. Вказане місце завантаження відповідає умовам поставки, визначеним продавцем. 
Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000166 від 04.03.2025 вартість транспортного перевезення за маршрутом Zonguldak-Turkey до кордону з Україною становить 115000,00 грн. 
Отже, суд погоджується із твердженнями позивача, відповідно до яких, постачання здійснювалось у місці визначеному продавцем відповідно до умов договору, а тому витрати з навантаження покладені на продавця, включені до ціни товару і не оплачувалось позивачем окремо.
Окрім цього, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) містить перелік інформації, яка зазначається в CMR, а саме: вантажна накладна містить такі дані: а) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h)вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.
У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: а) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; с) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; е) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.
У матеріалах справи наявні достатні докази, зокрема, сама CMR, митна декларація, рахунок щодо витрат на транспортування, рахунок-проформа, рахунок фактура (комерційний інвойс), заявка, з яких вбачається, що місто розвантаження м. Пустомити (Україна). Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.
За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що відповідно до вимог п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 03.09.2024 № 030924 визначено, що кожне постачання товару може супроводжуватись наступними документами у тому числі сертифікат якості чи паспорт якості. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушення положень даної угоди (під заголовком « сертифікат якості» до мд доєднано Сертифікат аналізу).
Суд з цього приводу зазначає, що відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.
Суд висновує про те, що відповідно до вимог Митного кодексу України сертифікат чи паспорт якості не є документами, що підтверджують митну вартість.
Тож ненадання продавцем сертифікату чи паспорту якості стосується належності виконання продавцем умов контракту, проте не може свідчити про заниження митної вартості.
У свою чергу, Львівська митниця не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17. До того ж, обставини щодо ненадання сертифікату якості та документів, що підтверджують виробника товару та ТМ, можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) продавцем умов договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.
З таких підстав, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у рахунку-фактурі зазначено умови оплати- попередня оплата, сума інвойсу -26343,3 дол.США. До митного оформлення надано платіжні інструкції №23 від 18.02.2025 на суму 47000 дол.США, та №24 від 19.02.2025 на суму 22620 дол. США, які посилаються на профому № 202501161910 від 16.01.25 (до митного оформлення надана проформа № 202502040934 від 04.02.2025 на суму-90000 дол.США). 
Як встановлено з матеріалів справи, у комерційній пропозиції № 04/02-1 від 04.02.2025, специфікації № 9 від 04.02.2025, рахунку-проформи № 202502040934 від 04.02.2025 продавець та покупець узгодили, що вартість 75 тон товару становить 90000 доларів США. Також продавцем та покупцем визначено, що 1 кг товару коштує 1,200 доларів США. Все замовлення, а саме 75 тон, не зможе поміститись в одну машину, так як вантажомісткість однієї машини складає приблизно 22 тони. У комерційному інвойсі № ESE2025000000324 від 26.02.2025 визначено поставку товару у кількості 20308,87 кг вартістю 24370,64 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,200 доларів США. Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи № 202502040934 від 04.02.2025. Згідно з актом звірки у позивача станом на 19.02.2025 була переплата на суму 71094,67 долари США.
Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.
Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.
Отже, зауваження митного органу, висловлені у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставними та не є такими, що дозволяли визначити митну вартість не за основним, а за резервним методом.
Щодо рішення про коригування митної вартості № UA209000/2025/400053/2 від 10.03.2025, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2025/400053/2 від 10.03.2025 відповідач зазначив, що відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання зі завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно гр. 20 митної декларації та гр.4 CMR, товар завантажений в GAYCUMA м. ZONGULDAK (Туреччина), а адресою продавця є м. IZMIT Туреччина. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до розрахунку митної вартості. Окрім цього, у гр.22 ЦМР відсутній підпис відправника, а також відповідно до відміток на товаросуповідних документах (ЦМР) вантаж перетнув кордон 08.03.2025, проте, рахунок на відшкодування витрат на транспортування складений 03.03.2025. Отже, на момент складання рахунку відомості щодо витрат на транспортування не були відомі у повному обсязі.
Суд зазначає, що відповідно до пунктів 6, 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. 
Як встановив суд пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціни на Товар встановлені в Доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та виконання експортних формальностей у країні Продавця. Згідно з пунктом 3.2 Договору умови поставки товару: FCA CAYCUMA/ZONGULDAK/TURKEY, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс відповідно до ІНКОТЕРМС-2020. 
Таким чином, поставка відбувалася не із юридичної адреси продавця, а із міста Зонгулдак, Туреччина.
Згідно з рахунком-фактурою (комерційним інвойсом) № ESE2025000000352 від 03.03.2025, який видано продавцем, поставка із Зонгулдак, Туреччина. Вказане місце завантаження відповідає умовам поставки, визначеним продавцем. Відповідно до рахунку на оплату № 27 від 03.03.2025 вартість транспортного перевезення за маршрутом Zonguldak-Turkey до кордону з Україною становить 105000,00 грн. 
Отже, суд погоджується із твердженнями позивача, відповідно до яких, постачання здійснювалось у місці визначеному продавцем відповідно до умов договору, а тому витрати з навантаження покладені на продавця, включені до ціни товару і не оплачувалось позивачем окремо.
Окрім цього, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) містить перелік інформації, яка зазначається в CMR, а саме: вантажна накладна містить такі дані: а) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.
У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: а) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; с) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; е) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.
Отже, стаття 6 Конвенції не містить жодного згадування про те, що в CMR в обов`язковому порядку повинен міститися штамп та підпис відправника, а також перевізника. В той же час, CMR, які надані митному органу під час митного оформлення товару, містили усі дані, які надавали змогу підтвердити дані про: дату складання CMR; вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника, вагу і кількість товару, місце навантаження та місце розвантаження товару.
У матеріалах справи наявні достатні докази, зокрема, сама CMR, митна декларація, рахунок щодо витрат на транспортування, рахунок-проформа, рахунок фактура (комерційний інвойс), заявка, з яких вбачається, що місто розвантаження м. Пустомити (Україна). Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.
ТОВ «ВК-АВТО» на підставі договору на транспортне обслуговування № 03/02/2025-1 від 03.03.2025 здійснило перевезення товару, що підтверджується долученими документами. Тому поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.
З таких підстав, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що відповідно до вимог п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 03.09.2024 № 030924 визначено, що кожне постачання товару може супроводжуватись наступними документами у тому числі сертифікат якості чи паспорт якості. Проте такий документ декларантом не надано митному органу, що є порушення положень даної угоди (під заголовком « сертифікат якості» до мд доєднано Сертифікат аналізу).
Суд з цього приводу зазначає, що відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.
Суд висновує про те, що відповідно до вимог Митного кодексу України сертифікат чи паспорт якості не є документами, що підтверджують митну вартість.
Тож ненадання продавцем сертифікату чи паспорту якості може свідчити про невиконання продавцем умов контракту, проте не може свідчити про заниження митної вартості.
Слід зазначити, що виконання чи не виконання умов договору виходить з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем.
В свою чергу, Львівська митниця не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17. До того ж, обставини щодо ненадання сертифікату якості та документів, що підтверджують виробника товару та ТМ, можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) продавцем умов договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.
За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у рахунку-фактурі зазначено умови оплати- попередня оплата, сума інвойсу -26343,3 дол.США. До митного оформлення надано дві платіжні інструкції №23 від 18.02.2025 на суму 47000 дол.США, та №24 від 19.02.2025 на суму 22620 дол. США, які посилаються на профому № 202501161910 від 16.01.25 (до митного оформлення надана проформа № 202502040934 від 04.02.2025 на суму-90000 дол.США). 
Як встановлено з матеріалів справи, у комерційній пропозиції № 04/02-1 від 04.02.2025, специфікації № 9 від 04.02.2025, рахунку-проформи № 202502040934 від 04.02.2025 продавець та покупець узгодили, що вартість 75 тон товару становить 90000 доларів США. Також продавцем та покупцем визначено, що 1 кг товару коштує 1,200 доларів США. Все замовлення, а саме 75 тон, не зможе поміститись в одну машину, так як вантажомісткість однієї машини складає приблизно 22 тони. У комерційному інвойсі № ESE2025000000324 від 26.02.2025 визначено поставку товару у кількості 20308,87 кг вартістю 24370,64 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,200 доларів США. Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи № 202502040934 від 04.02.2025. Згідно з актом звірки у позивача станом на 19.02.2025 була переплата на суму 71094,67 долари США.
Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.
Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.
Отже, зауваження митного органу, висловлені у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставними та не є такими, що дозволяли визначити митну вартість не за основним, а за резервним методом.
Щодо рішення про коригування митної вартості № UA209000/2025/400064/2 від 02.04.2025, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2025/400064/2 від 02.04.2025 відповідач зазначив, що у гр.3 CMR № 000118 від 26.03.2025 «місце розвантаження» зазначено друкованим шрифтом-Uкraina, та міститься внесене від руки доповнення «Пустомити», однак запис не засвідчено особою, яка вносила зміни. Крім цьогo, у зазначеній CMR відсутні відмітки митного органу щодо перетину кордону. Слід зазначити, що декларантом надано ще один примірник вищезазначеної CMR у якому у гр.3 зазначено «Ukraina» без вказання конкретного місця розвантаження.
Суд зазначає, що відповідно до пунктів 6, 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. 
Як встановив суд пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціни на Товар встановлені в Доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та виконання експортних формальностей у країні Продавця. Згідно з пунктом 3.2 Договору умови поставки товару: FCA CAYCUMA/ZONGULDAK/TURKEY, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс відповідно до ІНКОТЕРМС-2020. 
Таким чином, поставка відбувалася не із юридичної адреси продавця, а із міста Зонгулдак, Туреччина.
Отже, суд погоджується із твердженнями позивача, відповідно до яких, постачання здійснювалось у місці визначеному продавцем відповідно до умов договору, а тому витрати з навантаження покладені на продавця, включені до ціни товару і не оплачувалось позивачем окремо.
Окрім цього, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) містить перелік інформації, яка зазначається в CMR, а саме: вантажна накладна містить такі дані: а) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.
У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: а) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; с) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; е) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.
Отже, стаття 6 Конвенції не містить жодного згадування про те, що в CMR в обов`язковому порядку повинен міститися штамп та підпис відправника, а також перевізника. В той же час, CMR, які надані митному органу під час митного оформлення товару, містили усі дані, які надавали змогу підтвердити дані про: дату складання CMR; вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника, вагу і кількість товару, місце навантаження та місце розвантаження товару.
У матеріалах справи наявні достатні докази, зокрема, сама CMR, митна декларація, рахунок щодо витрат на транспортування, рахунок-проформа, рахунок фактура (комерційний інвойс), заявка, з яких вбачається, що місто розвантаження м. Пустомити (Україна). Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.
За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у п. 4.3 наданого до митного оформлення контракту купівлі-продажу № 030924 від 03.09.2024 зазначено, що товар відвантажується після отримання 100% попередньої оплати. До митного оформлення документи на повну оплату партії товару не надано.
Суд висновує про те, що нездійснення передоплати може свідчити про невиконання покупцем умов контракту, в частині розрахунків між сторонами, проте не може свідчити про заниження митної вартості.
Суд також звертає увагу на те, що виконання контракту є цивільно-правовою категорією, яка самостійно визначається сторонами договірних відносин, виходячи із конкретного змісту цивільно-правового зобов`язання. Відповідач в оскарженому рішенні не обґрунтував, яка саме норма закону уповноважує посадову особу митниці визначати момент повного виконання зобов`язання. Крім цього, суд не встановив правового зв`язку між обставиною щодо своєчасності виконання контракту та її впливу на визначення митної вартості товару. Тобто, відповідач не є тим органом, на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17.
За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що до митного оформлення надано проформу-інвойс № 202502271325 від 27.02.2025 на суму - 81180,00 дол. США, умовами оплати є передоплата. Також надано інвойс № ESE2025000000493 від 26.03.2025 на суму 27304,28 дол.США (не відповідає сумі проформи-інвойсу) та банківський платіжний документ №35 від 18.03.2025 на суму 26000,00 дол. США. Зазначені протиріччя не дають змоги перевірити наявність оплати за партію товару та ідентифікувати платіжний документ із даною поставкою. 
Як встановлено з матеріалів справи, у комерційній пропозиції № 27/02-1 від 27.02.2025, специфікації № 10 від 27.02.2025, рахунку-проформи №№ 202502271325 від 26.03.2025 продавець та покупець узгодили, що вартість 66 тон товару становить 81180 доларів США. Також продавцем та покупцем визначено, що 1 кг товару коштує 1,230 доларів США. Все замовлення, а саме 66 тон, не зможе поміститись в одну машину, так як вантажомісткість однієї машини складає приблизно 22 тони. У комерційному інвойсі № ESE2025000000493 від 26.03.2025 визначено поставку товару у кількості 22198,60 кг вартістю 27304,28 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,230 доларів США. Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи № 202502271325 від 27.02.2025 на підставі платіжного доручення № 35 на суму 26000 доларів США. Згідно з актом звірки у позивача станом на 21.03.2025 року була переплата на суму 52000 долари США.
Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.
Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.
Отже, зауваження митного органу, висловлені у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставними та не є такими, що дозволяли визначити митну вартість не за основним, а за резервним методом.
Щодо рішення про коригування митної вартості № UA209000/2025/400065/2 від 02.04.2025, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2025/400065/2 від 02.04.2025 відповідач зазначив, що у гр.3 CMR № 000119 від 27.03.2025 р. «місце розвантаження» зазначено друкованим шрифтом-Uкraina, та міститься внесене від руки доповнення «Пустомити», однак запис не засвідчено особою, яка вносила зміни.
Суд зазначає, що відповідно до пунктів 6, 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. 
Як встановив суд пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціни на Товар встановлені в Доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та виконання експортних формальностей у країні Продавця. Згідно з пунктом 3.2 Договору умови поставки товару: FCA CAYCUMA/ZONGULDAK/TURKEY, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс відповідно до ІНКОТЕРМС-2020. 
Таким чином, поставка відбувалася не із юридичної адреси продавця, а із міста Зонгулдак, Туреччина.
Отже, суд погоджується із твердженнями позивача, відповідно до яких, постачання здійснювалось у місці визначеному продавцем відповідно до умов договору, а тому витрати з навантаження покладені на продавця, включені до ціни товару і не оплачувалось позивачем окремо.
Окрім цього, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) містить перелік інформації, яка зазначається в CMR, а саме: вантажна накладна містить такі дані: а) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.
У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: а) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; с) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; е) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.
Отже, стаття 6 Конвенції не містить жодного згадування про те, що в CMR в обов`язковому порядку повинен міститися штамп та підпис відправника, а також перевізника. В той же час, CMR, які надані митному органу під час митного оформлення товару, містили усі дані, які надавали змогу підтвердити дані про: дату складання CMR; вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника, вагу і кількість товару, місце навантаження та місце розвантаження товару.
У матеріалах справи наявні достатні докази, зокрема, сама CMR, митна декларація, рахунок щодо витрат на транспортування, рахунок-проформа, рахунок фактура (комерційний інвойс), заявка, з яких вбачається, що місто розвантаження м. Пустомити (Україна). Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.
За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у п. 4.3 наданого до митного оформлення контракту купівлі-продажу № 030924 від 03.09.2024 зазначено, що товар відвантажується після отримання 100% попередньої оплати. До митного оформлення документи на повну оплату партії товару не надано.
Суд висновує про те, що нездійснення передоплати може свідчити про невиконання покупцем умов контракту, в частині розрахунків між сторонами, проте не може свідчити про заниження митної вартості.
Суд також звертає увагу на те, що виконання контракту є цивільно-правовою категорією, яка самостійно визначається сторонами договірних відносин, виходячи із конкретного змісту цивільно-правового зобов`язання. Відповідач в оскарженому рішенні не обґрунтував, яка саме норма закону уповноважує посадову особу митниці визначати момент повного виконання зобов`язання. Крім цього, суд не встановив правового зв`язку між обставиною щодо своєчасності виконання контракту та її впливу на визначення митної вартості товару. Тобто, відповідач не є тим органом, на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17.
З таких підстав, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що до митного оформлення надано проформу-інвойс № 202502271325 від 27.02.2025 на суму -81180,00 дол. США, умовами оплати є передоплата. Також надано інвойс № ESE2025000000504 від 27.03.2025 на суму 27396,77 дол.США (не відповідає сумі проформи-інвойсу) та банківський платіжний документ № 37 від 21.03.2025 на суму 26000,00 дол. США. Зазначені протиріччя не дають змоги перевірити наявність оплати за партію товару та ідентифікувати платіжний документ із даною поставкою. 
Як встановлено з матеріалів справи, у комерційній пропозиції № 27/02-1 від 27.02.2025, специфікації № 10 від 27.02.2025, рахунку-проформи №№ 202502271325 від 26.03.2025 продавець та покупець узгодили, що вартість 66 тон товару становить 81180 доларів США. Також продавцем та покупцем визначено, що 1 кг товару коштує 1,230 доларів США. Все замовлення, а саме 66 тон, не зможе поміститись в одну машину, так як вантажомісткість однієї машини складає приблизно 22 тони. У комерційному інвойсі № ESE2025000000504 від 27.03.2025 визначено поставку товару у кількості 21460,79 кг вартістю 26396,77 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,230 доларів США. Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи № 202502271325 від 27.02.2025 на підставі платіжного доручення № 37 на суму 26000 доларів США. Згідно з актом звірки у позивача станом на 21.03.2025 року була переплата на суму 52000 долари США.
Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.
Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.
Отже, зауваження митного органу, висловлені у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставними та не є такими, що дозволяли визначити митну вартість не за основним, а за резервним методом.
Щодо рішення про коригування митної вартості № UA209000/2025/400069/2 від 14.04.2025, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2025/400069/2 від 14.04.2025 відповідач зазначив, що відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання зі завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 митної декларації та гр.4 CMR, товар завантажений в GAYCUMA м.ZONGULDAK (Туреччина), а адресою продавця є м. IZMIT Туреччина. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до розрахунку митної вартості.
Суд зазначає, що відповідно до пунктів 6, 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. 
Як встановив суд пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що ціни на Товар встановлені в Доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та виконання експортних формальностей у країні Продавця. Згідно з пунктом 3.2 Договору умови поставки товару: FCA CAYCUMA/ZONGULDAK/TURKEY, якщо інше не зазначено в Специфікації та Проформі Інвойс відповідно до ІНКОТЕРМС-2020. 
Таким чином, поставка відбувалася не із юридичної адреси продавця, а із міста Зонгулдак, Туреччина.
Згідно з рахунком-фактурою (комерційним інвойсом) № ESE2025000000336 від 28.02.2025, який видано продавцем, поставка із Зонгулдак, Туреччина. Вказане місце завантаження відповідає умовам поставки, визначеним продавцем. Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000166 від 04.03.2025 вартість транспортного перевезення за маршрутом Zonguldak-Turkey до кордону з Україною становить 115000,00 грн. 
Отже, суд погоджується із твердженнями позивача, відповідно до яких, постачання здійснювалось у місці визначеному продавцем відповідно до умов договору, а тому витрати з навантаження покладені на продавця, включені до ціни товару і не оплачувалось позивачем окремо.
Окрім цього, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) містить перелік інформації, яка зазначається в CMR, а саме: вантажна накладна містить такі дані: а) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.
У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: а) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; с) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; е) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.
Отже, стаття 6 Конвенції не містить жодного згадування про те, що в CMR в обов`язковому порядку повинен міститися штамп та підпис відправника, а також перевізника. В той же час, CMR, які надані митному органу під час митного оформлення товару, містили усі дані, які надавали змогу підтвердити дані про: дату складання CMR; вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника, вагу і кількість товару, місце навантаження та місце розвантаження товару.
У матеріалах справи наявні достатні докази, зокрема, сама CMR, митна декларація, рахунок щодо витрат на транспортування, рахунок-проформа, рахунок фактура (комерційний інвойс), заявка, з яких вбачається, що місто розвантаження м. Пустомити (Україна). Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов договору.
З таких підстав, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що відповідно до вимог п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 03.09.2024 № 030924 визначено, що кожне постачання товару може супроводжуватись наступними документами у тому числі сертифікат якості чи паспорт якості. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушення положень даної угоди (під заголовком « сертифікат якості» до мд доєднано Сертифікат аналізу від 17.04.2024 та 07.01.2025).
Суд з цього приводу зазначає, що відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.
Суд висновує про те, що відповідно до вимог Митного кодексу України сертифікат чи паспорт якості не є документами, що підтверджують митну вартість.
Тож ненадання продавцем сертифікату чи паспорту якості може свідчити про невиконання продавцем умов контракту, проте не може свідчити про заниження митної вартості.
Слід зазначити, що виконання чи не виконання умов договору виходить з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем.
В свою чергу, Львівська митниця не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 №815/137/17. До того ж, обставини щодо ненадання сертифікату якості та документів, що підтверджують виробника товару та ТМ, можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) продавцем умов договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.
За наведеного, суд вважає, що описане відповідачем зауваження щодо неподання замовлення жодним чином не стосуються неможливості визнання задекларованої митної вартості.
Окрім цього, у оскарженому рішенні відповідач зазначив, що у рахунку-фактурі зазначено умови оплати- попередня оплата, сума інвойсу -25677,98 дол.США. До митного оформлення надано платіжну інструкцію № 202503071656 від 07.03.2025 на суму 50495,00 дол.США. у проформі-рахунку вказано термін відвантаження -17.03.2025, партія товару відвантажена 09.04.2025. 
Як встановлено з матеріалів справи, у рахунку-проформі № 202503071656 від 07.03.2025 продавець та покупець узгодили, що вартість 40,40 тон товару становить 50495 доларів США. Також у проформі визначено, що 1 кг товару коштує 1,250 доларів США. Умови поставки: FCA Caycuma/Zonguldak/Turkey. У комерційному інвойсі № ESE2025000000588 від 07.04.2025 визначено поставку товару у кількості 20542,38 кг вартістю 25677,98 доларів США. Вартість 1 кг товару дорівнює 1,250 доларів США. Позивач здійснив передоплату за товар відповідно до рахунку-проформи № 202503071656 від 07.03.2025 на підставі платіжного доручення № 40 на суму 50495 доларів США.
Водночас фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/329/17.
Даючи оцінку умовам поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), слід виходити з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.
Отже, зауваження митного органу, висловлені у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставними та не є такими, що дозволяли визначити митну вартість не за основним, а за резервним методом.
Суд критично оцінює доводи відповідача щодо неподання позивачем додаткових документів до митного оформлення з огляду на наступне.
Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України митний орган має право у виняткових випадках на витребування додаткових документів.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №809/872/17.
Неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами.
Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2018 у справі №826/8799/16, від 19.12.2019 у справі №810/5295/15, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16.
Суд вважає, що твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач не надав витребувані відповідачем додаткових документів, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.
Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.
Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Не надання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду справа № 809/857/17 від 02.03.2021; справа № 804/150/16 від 05.07.2022.
При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення (у цьому випадку рішення про відмову у митному оформленні товару за ціною позивача); відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
У свою чергу декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 02.07.2020 справа № 803/916/17 та від 08.10.2019 справа №803/776/17.
Відповідач безпідставно поставив під сумнів митну вартість товару зазначену позивачем та, як наслідок, весь поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.
iii. Щодо застосування резервного методу 
Частина друга статті 55 МК України визначає, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а. 
Суд встановив, що:
- у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400046/2 від 03.03.2025 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2024/28391 від 09.12.2024, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1,6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ;
- у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400052/2 від 10.03.2025 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2025/2768 від 10.02.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1,6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ;
- у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400053/2 від 10.03.2025 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2025/2768 від 10.02.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1,6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ;
- у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400064/2 від 02.04.2025 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2025/2768 від 10.02.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1,6686дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ;
- у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400065/2 від 02.04.2025 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA110130/2025/2768 від 10.02.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1,6686 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ;
- у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400069/2 від 14.04.2025 відповідач вказує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA500500/2025/7986 від 11.03.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1,67 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів за методом 2ґ.
Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. 
При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
У всіх випадках, де посадові особи митниці брали за основу попередньо оформлені митні декларації, партії товарів не були співрозмірні з тими, що імпортувались нами, умови поставок були різними, однак жодного коригування проведено не було. 
З урахуванням викладеного, суд висновує про протиправність рішень відповідача про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/400046/2 від 03.03.2025; №UA209000/2025/400052/2 від 10.03.2025; № UA209000/2025/400053/2 від 10.03.2025; №UA209000/2025/400064/2 від 02.04.2025; № UA209000/2025/400065/2 від 02.04.2025; №UA209000/2025/400069/2 від 14.04.2025, у зв`язку з чим такі необхідно скасувати. 
Окрім цього, у частині позову щодо визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то суд вказує, що у постанові від 23.07.2021 у справі №820/3979/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою».
Відтак, беручи до уваги вказані висновки, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000222; № UA209140/2025/000246; №UA209140/2025/000247; №UA209140/2025/000349; №UA209140/2025/000351; №UA209140/2025/000385 є протиправними та підлягають скасуванню.
V. Судові витрати
Відповідно до положень статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 14534,40 грн.
Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд
в и р і ш и в:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Смарт Логістикс" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови задовольнити повністю. 
Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400046/2 від 03.03.2025; №UA209000/2025/400052/2 від 10.03.2025; №UA209000/2025/400053/2 від 10.03.2025; №UA209000/2025/400064/2 від 02.04.2025; №UA209000/2025/400065/2 від 02.04.2025; №UA209000/2025/400069/2 від 14.04.2025.
Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000222; №UA209140/2025/000246; №UA209140/2025/000247; №UA209140/2025/000349; №UA209140/2025/000351; №UA209140/2025/000385.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці код ЄДРПОУ 43971343, адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лео Смарт Логістикс" код ЄДРПОУ 45469175, адреса: 81100, Львівська обл., Львівський р-н, м. Пустомити, провулок Тихий-1, буд.11, кв.21 судовий збір у розмірі 14534 (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 40 коп.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович