Справа № 343/135/26 
Провадження № 33/4808/327/26 
Категорія ст.124 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю захисника адвоката Гаращака В.В., потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Скрипника В.Б.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Гаращака В.В. на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2026 року, якою 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, -
в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Правопорушення вчинене при наступних обставинах:
ОСОБА_2 , 20 січня 2026 року о 13:00 год. в с. Тяпче по вул. Лесі Українки, на а/д Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига 27км +900 м, керуючи транспортним засобом Mazda Premacy д.н.з. НОМЕР_1 по другорядній дорозі, виїжджаючи на головну дорогу, не надав перевагу у русі автомобілю BMW 540i н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення та рекламним щитом. При ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.16.11 ПДР України. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, захисник адвокат Гаращак В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області по справі №343/135/26 від 02 квітня 2026 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду, а викладені судом твердження не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованої та необ`єктивної постанови.
Вважає, що розгляд справи відбувся формально, без аналізу всіх обставин, оскільки захиснику було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про проведення авто-технічної транспортно-трасологічної експертизи. Вважає, що судом не було враховано місце зіткнення транспортних засобів, яке перебуває на краю узбіччя, механізм зіткнення та ступінь вини водія БМВ 540і д.н.з. НОМЕР_2 .
Сторона захисту зазначає, що відповідно до показань потерпілого ОСОБА_1 , щоб уникнути зіткнення він «тікав в праву сторону на узбіччя», тобто маневрував прямо в інший транспортний засіб та не намагався застосувати гальмування. В свою чергу, викладені судом висновки щодо фактичних обставин та дій водія ОСОБА_1 , не відповідають дійсності та є викривленими.
Вказує, що ОСОБА_2 під час судового допиту та безпосередньо на місці аварії пояснював, що перед початком маневру розвороту він переконався у його безпечності та відсутності будь-якої загрози для учасників руху. Удар по керованому ним автомобілю він відчув лише наприкінці виконання маневру, коли транспортний засіб уже знаходився біля узбіччя.
До початку судового розгляду від представника потерпілого адвоката Скрипника В.Б. надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає, що мотиви вказані в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості постанови Долинського районного суду ґрунтуються на спробах покласти вину на потерпілого ОСОБА_1 . Зокрема, в апеляційній скарзі не наведено доказів, якими б підтверджувалася невинуватість ОСОБА_2 , у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову Долинського районного суду по справі №343/135/26 залишити без змін.
В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції. 
Апеляційний суд враховує, що учасники самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність підсудного під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд, вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_2 .
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Гаращак В.В. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Потерпілий ОСОБА_1 та його представник адвокат Скрипник В.Б. просили апеляційну скаргу захисника адвоката Гаращака В.В. залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського міського суду від 02.04.2026 року щодо ОСОБА_2 без змін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення його у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 .
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 20.01.2026 р. о 13 год. в с. Тяпче, вул. Лесі Українки на автодорозі Н-10 Стрий-чернівці-Мамалига 27 км + 900 метрів водій керуючи транспортним засобом Мазда Премасі д.н.з. НОМЕР_1 по другорядній дорозі виїжджаючи на головну дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю БМВ д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення та рекламним щитом. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а.с. 1). 
Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором ВП №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Кульпою М.М., підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності Федоришином І.С.
Виклад обставин в протоколі цілком відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.
Правопорушнику були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Долинському районному суді. 
Щодо пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що надасть на окремому аркуші.
Посвідчення водія у ОСОБА_2 працівниками поліції не було вилучено.
Зі змістом протоколу ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, порушив вимоги 16.11 Правил дорожнього руху України. 
До матеріалів провадження долучено схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.01.2026 року (а.с. 4), яку складено інспектором ВП №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Кульпою М.М. на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на ділянці дороги Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига. 
Під час зіткнення транспортний засіб БМВ д.н.з. НОМЕР_3 отримали пошкодження: капоту, переднього бамперу, передніх фар, переднього крила, лобового вікна, задньої кришки багажника, решітки радіатора, протитуманних ліхтарів. Транспортний засіб марки Мазда Премасі д.н.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження капоту, переднього бамперу, передніх фар, решітки радіатора, правого крила, покажчиків поворотів, радіатора.
Дані схеми місця дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються із поясненнями, які надали його учасники стосовно послідовності подій, які призвели до зіткнення транспортних засобів, механізму дорожньо-транспортної пригоди та його наслідків у виді пошкодження автомобілів. 
Зокрема, зі змісту переліку видимих зовнішніх пошкоджень транспортних засобів та даних схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Так, зі змісту пояснень ОСОБА_2 , наданих працівникам поліції 16.07.2024 року (а.с. 9) вбачається, що «20 січня 2026 року приблизно о 13:00 год., він, ОСОБА_2 , виїжджаючи з дому в с. Тяпче, вул. Лесі Українки, 8, на транспортному засобі Mazda Premacy, д.н.з. НОМЕР_1 , на головну дорогу, включивши покажчик лівого повороту, зупинився, переконався у безпеці виїзду та відсутності автомобілів на дорозі як з лівої, так і з правої сторони, виїхав на автодорогу Н-10. Завершуючи маневр повороту, він почув удар у передню праву частину свого автомобіля Mazda, після чого він вийшов з свого авто, встановив знак аварійної зупинки, позбирав деталі зі свого авто та очікував приїзду працівників поліції та здійснив дзвінок в страхову компанію". 
Зі змісту доводів сторони захисту вбачається, що вищевказані письмові пояснення ОСОБА_2 не відповідають дійсності, оскільки в суді першої інстанції останній надав інші пояснення, які істотно відрізняються від письмових пояснень в частині обставин дорожньо-транспортної пригоди та свідчать про невинуватість у вчиненні правопорушення. 
Так, зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 20.01.2026, він біля 12.00 год. приїхав додому на обід, та залишив свій автомобіль Mazda PREMACY, д.н.з. НОМЕР_1 на центральній дорозі в напрямку м.Болехів. Біля 13.00 год. цього ж числа, він сів за кермо свого автомобіля, завів двигун та переконавшись у відсутності автомобілів, як в попутному в напрямку до м.Болехова, так і в зустрічному напрямку в сторону м.Долина, почав робити розворот, щоб їхати на роботу в с.Підбережжя. Коли він уже практично закінчив маневр розвороту, перебуваючи на узбіччі дороги в напрямку м.Долина, він відчув удар в передню праву частину свого автомобіля, включив аварійну сигналізацію, виставив знак аварійної зупинки та зателефонував у свою страхову компанію, повідомивши про ДТП. Після цього на місце події приїхали працівники поліції, які складали документи та відібрали пояснення, які за своїм змістом не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджував, що коли він розпочинав маневр розвороту, зустрічного транспорту не було і вірогідно автомобіль БМВ виїхав з території автомийки, яка знаходиться далі в напрямку м.Болехів. Винним у даній ДТП вважав водія БМВ. 

До матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 10), відповідно до яких "20 січня 2026 року приблизно о 12:50 год., він, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 540і н.з. НОМЕР_2 , рухався по дорозі Н-10 в сторону м.Долина. В с.Тяпче, вул.Лесі Українки,8А, перед ним на проїжджу частину виїхав автомобіль Mazda Premacy д.н.з. НОМЕР_1 , з яким він вчинив зіткнення. Він старався уникнути ДТП, тікаючи в праву сторону на узбіччя і допустив зіткнення з рекламним щитом та з`їхав у кювет. Вийшов, оглянув місце ДТП і від`єднав клем АКБ в своєму автомобілі, зробив дзвінок своїм рідним, що потрапив в ДТП та здійснив дзвінок на спецлінію «102»". 
До матеріалів справи також долучено: роздруківка приладу Драгер щодо проходження ОСОБА_2 огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 2), роздруківка приладу Драгер щодо проходження ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3), довідка щодо інформації про посвідчення водія ОСОБА_2 (а.с. 5), довідка щодо інформації про реєстрацію транспортного засобу Мазда (а.с. 6), копія рапорта про отриману заяву та зареєстроване ЄО (а.с. 8), копія адмінпрактики щодо ОСОБА_2 (а.с. 11), копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6538390 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 12), копія сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу (а.с. 13-17), копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 18), фото світлини з місця ДТП (а.с. 20-22).
Згідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи, які містяться в матеріалах справи (а.с.19). 
Апеляційний суд вважає, що наявні відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки отримані у встановленому законом порядку та стосуються обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено за допомогою стаціонарних відеокамер зовнішнього спостереження та відеореєстратору транспортного засобу. 
Відеозаписом (файл 0000000_00000020260120145456_0004) зафіксовано, як працівники поліції складають адміністративні матеріали за ст. 124 КУпАП.
Із відеозапису (файл 0000000_00000020260120153616_0005) вбачається, що ОСОБА_2 ознайомлено зі складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Останній власноручним підписом підтвердив факт ознайомлення з протоколом, зазначив, що письмові пояснення надано на окремому аркуші, а також отримав його копію. Цим же відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 ознайомлено з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Після ознайомлення він поставив підпис про її отримання та отримав копію постанови.
Із відеозаписів (файли 0000000_00000020260120135454_0002 та 0000000_00000020260120142455_0003) вбачається, що після прибуття на місце дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції запропонували водіям надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. У ході спілкування водій ОСОБА_2 , особу якого згодом встановлено за наданими документами, пояснив, що виїжджав із другорядної дороги після обідньої перерви та з невідомих причин не помітив транспортний засіб, який рухався головною дорогою. Також під час перевірки документів встановлено, що у ОСОБА_1 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Надалі працівники поліції надали учасникам ДТП бланки для надання письмових пояснень та одночасно розпочали оформлення адміністративних матеріалів.
Так, відповідно до пункту 16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що саме він створив аварійну ситуації внаслідок якої відбулось зіткнення транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_2 мав об`єктивну можливість встановити, що його виїзд з другорядної дороги на головну дорогу створює аварійну обстановку для транспортного засобу під керуванням потерпілого ОСОБА_1 .
Доводи про те, що водій ОСОБА_2 не виїжджав з другорядної дороги, а здійснював маневр розвороту повністю спростовуються сукупністю інших доказів по справі та не спростовують правильність висновків суду про те, що саме дії останнього щодо порушення вимог ПДР України перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженням транспортних засобів.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Досліджені судом першої інстанції докази були оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю у відповідності до вимог ст.252 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник адвокат Гаращак В.В. посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення та безпідставно не прийняв до уваги його свідчення щодо обставин вчинення ДТП.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляції про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки сукупності досліджених доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 , маючи об`єктивну можливість правильно оцінити дорожньо-транспортну обстановку та встановити, що його виїзд на головну дорогу призведе до зіткнення із транспортним засобом, який в той час їхав по головній дорозі, не переконався в безпечності своїх дій, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби. 
Посилання сторони захисту на те, що суд першої інстанції формально розглянув справу та безпідставно відмовив у призначенні автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи, не свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки сукупність досліджених судом доказів дозволяла суду повно та всебічно встановити обставини, які мали істотне значення для розгляду провадження. Суд детально дослідив усі наявні докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП та дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд провадження відбувається в межах обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_2 та не надає оцінки діям водія ОСОБА_1 щодо правомірності його дій та технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду, оскільки така правова оцінка може бути надана тільки в межах відповідного провадження за обвинуваченням у вчиненні правопорушення. 
Апеляційний суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що ОСОБА_2 в с керуючи транспортним засобом та рухаючись по другорядній дорозі порушив, порушуючи вимоги п. 16.11ПДР, не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення транспортних засобів внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.
Суд першої інстанції надав належну оцінку сукупності досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_2 та застосував до нього стягнення в мінімальних межах, які передбачені законом.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляцію захисника адвоката Гаращака В.В. залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Гаращака В.В. залишити без задоволення.
Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2026 року щодо  ОСОБА_2  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
 
апеляційного суду        О.П. Васильєв