ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року 
м. Чернівці
справа № 726/2457/25
провадження 822/1202/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Ливинюк І.М.,
за участю секретаря судового засідання Скулеби А.І.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
третя особа Будинковий комітет №2,
апеляційна скарга ОСОБА_2 , на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 21 квітня 2026 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Асташев С.А.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд визнати укладеним договір найму житлових приміщень в гуртожитку від 03 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у запропонованій позивачкою редакції.
Позов обґрунтований тим, що на підставі рішень Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2004 року та від 03 лютого 2006 року у справі 
№ 2-596/06, які набрали законної сили, за нею зареєстровано право власності на виділене в натурі нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, їй належать приміщення загальною площею 1 494,1 кв. м, об`єднані в блок АДРЕСА_2 , 210, АДРЕСА_3 , 310, АДРЕСА_4 , 410, 411 «а, б», 506 «а, б», 507 «а, б», 508 «а, б», 509 «а», 509 «б», АДРЕСА_5 .
Вказувала на те, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2021 року у справі № 726/876/21, яке має преюдиційне значення для розгляду цієї справи, встановлено, що будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має статус гуртожитку.
Зазначала, що відповідач займає (користується) кімнатою №306-Б площею 18,2 кв.м, що розташована на третьому поверсі гуртожитку, що підтверджується списком зареєстрованих та проживаючих осіб відповідно до карток реєстрації, тобто відповідач безоплатно проживає у кімнаті, що перебувають у її (позивачки) власності.
У зв`язку з цим, 03 січня 2023 року, вона направила на адресу відповідача пропозицію укласти договір найму житлових приміщень у гуртожитку, до якої додала два примірники договору та інші докази, перелічені в додатку до пропозиції. Відповідач на пропозицію не відреагував, оформлений примірник договору на її адресу не повернув, оплату за користування квартирою в гуртожитку не здійснює.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 безоплатно користується власністю позивачки протягом більш ніж двадцяти років та незаконно відмовляється від договірного оформлення відносин користування житлом, ОСОБА_1 , з посиланням на відповідні правові норми та висновки Верховного Суду, просила суд визнати укладеним Договір найму житлових приміщень у гуртожитку між нею та ОСОБА_2 у запропонованій позивачкою редакції.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 21 квітня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору найму житлових приміщень в гуртожитку, у запропонованій позивачем редакції задоволено.
Визнано укладеним договір найму житлових приміщень в гуртожитку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у запропонованій позивачкою редакції, а саме:
Договір
Найму житлових приміщень в гуртожитку
м. Чернівці датою укладення договору
є дата набрання чинності рішення суду
Власник житлового приміщення в гуртожитку ОСОБА_1 , яка надалі іменується «Наймодавець», з однієї сторони та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), який надалі іменується «Наймач» з другої сторони, уклали цей Договір про наступне.
1.Загальні положення
В порядку та на умовах, викладених цим Договором та «Положенням про порядок надання в користування (найм) кімнат (квартир) у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 », Наймодавець передає в строкове платне користування, а Наймач приймає у строкове платне користування кімнату АДРЕСА_6 з допоміжними приміщеннями загальною площею 18,2 к.м. (кімната площею 12,0 кв.м.; допоміжні приміщення площею 3,50 кв.м., 1,70 кв.м., 1,00 кв.м. всього: 18,2 кв.м.), розташовану на третьому поверсі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .
Стан жилої кімнати, що передається в найм, на момент передання в найм: придатний для проживання; недоліки – відсутні.
2. Мета найму
2.1. Жила кімната, що наймається, надається Наймачу для проживання.
Наймач вселився в зазначену кімнату на підставі ордеру, виданого ВАТ «Чернівецький цукровий завод».
Наймач свідчить, що між ним та ВАТ «Чернівецький цукровий завод» договір, передбачений ст.130 ЖК України, - не укладався.
3. Плата за користування жилою площею в гуртожитку та за комунальні послуги
3.1. Згідно ст.ст. 810, 820 Цивільного кодексу України договір найму житла є оплатним.
Наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити плату Наймодавцю за користування житлом, а також самостійно та своєчасно сплачувати за комунальні послуги.
Відповідно до Рішення Садгірської районної ради м. Чернівці від 29.07.2004 року №?97 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 створено орган самоорганізації населення - Будинковий комітет № 2.
З 2004 року договори з постачальниками комунальних послуг, які надаються мешканцям гуртожитку, укладає Будинковий комітет №? 2.
Розрахунки за надані та отримані послуги здійснюються наступним чином:
Облік наданих комунальних послуг (світло, вода, газ) здійснюється загальнобудинковими та особистими лічильниками, встановленими мешканцями гуртожитку за свій рахунок в кожному жилому приміщенні.
Показники знімають інспектори підприємств, які надають комунальні послуги.
За показниками особистих лічильників - мешканці здійснюють оплату.
Договори про користування тепловою енергією укладені особисто кожною сім`єю з МКП «Чернівцітеплокомуненерго».
Плата за вивіз сміття здійснюється з розрахунку відповідно до договору про надання послуг з управління побутовими відходами, розраховується Будинковим комітетом № 2 відповідно до кількості проживаючих осіб (лист за підписом голови Будинкового комітету №? 2 «про порядок проведення розрахунків з постачальниками послуг» від 28.08.2025 року є невід`ємною частиною Договору).
Плата за користування житлом встановлюється в розмірі еквівалентному 3,6 (три цілих шість десятих) долара США за один квадратний метр.
Плата за найм житла вноситься Наймачем у грошовій формі у гривнях, за офіційним курсом Національного Банку України, встановленим для долара США на дату укладення цього договору. Розмір орендної плати 4 000 (чотири тисячі) гривень щомісячно.
Розрахунок зроблено відповідно до «Звіту про незалежну оцінку вартості 1 кв.м. виділеного в натурі нерухомого майна при здачі в оренду» - при офіційному курсі долара США до гривні – 43,17 грн за 1 долар США.
При зміні курсу долара США, в односторонньому порядку, Наймодавець змінює розмір плати шляхом направлення рахунку Наймачу.
Плата за найм житла вноситься Наймачем на особистий картковий рахунок Наймодавця НОМЕР_2 в Райффайзен Банк Аваль щомісячно до 20 числа місяця наступного за тим, що підлягає оплаті.
У разі невнесення плати за найм житла у строки, визначені договором, сплачується пеня в розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення.
3.2. Плата за користування, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується відповідно до чинного законодавства України.
3.3. На вимогу однієї із сторін договору найму може проводитись звірка нарахування плати за користування. Зайво перерахована сума зараховується в рахунок наступних платежів за користування житлом.
4. Права та обов`язки Наймодавця
4.1. Наймодавець зобов`язаний:
- забезпечити безперешкодне користування Наймачем кімнатою та допоміжними приміщеннями, на умовах цього Договору;
- не вчиняти дій, які б перешкоджали Наймачу користуватися найманим майном на умовах цього Договору.
4.2.Наймодавець має право:
- контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання кімнати, переданої в найм за цим Договором;
- виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього Договору або його розірвання;
- здійснювати контроль за станом кімнати шляхом візуального обстеження, але з обов`язковим попередженням Наймача про таке обстеження;
- достроково припинити (розірвати) Договір в односторонньому порядку у випадку порушення Наймачем умов Договору;
- забезпечувати виконання «Положення про порядок надання в користування (найм) кімнат (квартир) у гуртожитку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , затвердженого власником гуртожитку;
- інформувати осіб, які проживають в гуртожитку про прийняття рішень, які стосуються їх проживання та організації побуту в гуртожитку.
4.3.Кімнати (квартири) в гуртожитку не підлягають обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом, а також заселенню тимчасовими мешканцями.
5. Обов`язки Наймача
5.1.Наймач зобов`язаний:
- використовувати надану жилу площу до її призначення;
- забезпечувати схоронність житла;
- зберігати чистоту та порядок у жилих приміщеннях, на сходових клітинах та в інших місцях загального користування;
- суворо додержувати правил пожежної безпеки при користуванні електричними, газовими та іншими приладами й обладнанням;
- своєчасно вносити плату за користування житлом і оплачувати комунальні послуги відповідно до п. 3.1 цього Договору;
- не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання гуртожитку, порушують умови проживання інших осіб.
5.2.Особи, які вибувають з гуртожитку, а також особи, з якими припинено договір найму, зобов`язані передати (повернути) житло власнику (або його представнику) протягом 30 (тридцяти) днів у стані, придатному для його використання за цільовим призначенням, та у будь-якому разі у стані, не гіршому, ніж воно було отримано в користування.
При несвоєчасному поверненні переданого в користування житла або його псуванні, Наймач відшкодовує Наймодавцю усі заподіяні збитки.
Наймачу забороняється:
- проводити самовільно переобладнання й перепланування кімнати;
- захаращувати предметами домашнього вжитку пожежні проходи, коридори, сходові клітинні запасні виходи;
- зберігати в кімнаті, на сходових клітинах горючі рідини, вибухонебезпечні матеріали та речовини, що забруднюють повітря;
- самовільно переселятися з однієї кімнати в іншу;
- утримувати тварин.
Переселення у разі необхідності громадян з однієї кімнати гуртожитку в іншу провадиться за рішенням власника.
Наймач самостійно укомплектовує надану у найм кімнату у гуртожитку меблями та предметами домашнього вжитку.
На час проведення капітального ремонту кімнат (квартир) гуртожитку наймачу не надається інше житло.
Поточний ремонт житла, наданого у найм (побілка, фарбування, обклеювання шпалерами стін, вставлення шибок, реставрація підлог, ремонт електропроводки тощо) здійснюється за власний рахунок Наймача без погодження з Наймодавцем.
Витрати, які Наймач поніс на проведення капітального та/або поточного ремонту житла, Наймодавцем не відшкодовується.
Наймач має право:
- користуватися приміщеннями загального користування, обладнання інвентарем гуртожитку та житлово-комунальними послугами;
- Наймачі, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відокремленому користуванні, мають право вселити своїх неповнолітніх дітей.
Вселення інших членів сім`ї у ці приміщення допускається лише з дозволу Наймодавця.
Переселення, в разі необхідності, громадян з одного житлового приміщення в інше в межах гуртожитку, проводиться за рішенням власника.
Наймач має право у будь-який час відмовитися від договору найму письмово попередивши про це Наймодавця за три місяці.
Якщо наймач звільнив приміщення без попередження, Наймодавець має право вимагати від нього плату за найм житла за три місяці, якщо Наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою.
Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу Наймодавця у разі:
1) невнесення Наймачем плати за найм житла за шість місяців;
2) руйнування або псування житла Наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає.
Договір найму кімнати (квартири) може бути розірваний на вимогу Наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого Наймодавця та членів його сім`ї.
Наймодавець повинен попередити Наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.
Якщо Наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, Наймодавець попереджає Наймача про необхідність усунення цих порушень.
Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права чи інтересів сусідів, Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.
6. Виселення з гуртожитку
У разі припинення (дострокового розірвання з ініціативи Наймача/Наймодавця) договору найму житла Наймач та члени його родини, які проживали у помешканні (без урахування їх віку та соціального статуту), підлягають виселенню без надання їм іншого житла.
Особи, з якими не укладено договір найму житла, підлягають виселенню в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Наймачі, які мають заборгованість за комунальні послуги перед обслуговуючими підприємствами, не мають права на продовження договору найму та підлягають виселенню без надання їм іншого житла.
Громадяни, які самостійно, без достатніх правових підстав зайняли жилу площу в гуртожитку і притримують її, виселяються з неї в порядку, передбаченому чинним законодавством без надання їм іншого житла, з відшкодуванням власнику усіх заподіяних збитків.
Громадяни можуть бути виселені з гуртожитку також в інших випадках передбачених діючим законодавством України.
7.Відповідальність мешканців гуртожитку
7.1. Особи, винні у порушенні правил користування гуртожитком, несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.
За невиконання умову Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.
7.2. Наймодавець не несе відповідальності за збереження майна Наймача та не забезпечує збереження майна Наймача у разі його виселення /вибуття із гуртожитку.
7.3. У разі заподіяння збитків майну Наймодавця, житловим приміщенням, місця загального користування, інвентарю, обладнанню, іншому майну, Наймач зобов`язаний відшкодувати їх у повному обсязі згідно з законодавством України.
7.4. У разі порушення умов Договору Наймачу може виноситися письмове попередження. У разі повторного порушення умов Договору протягом 6 місяців з дати винесення попередження Наймач може бути виселений з гуртожитку як такий, що не виконує умов Договору.
8.Заключні положення. Строк дії договору
8.1. Усі спірні питання, що пов`язанні з цим Договором, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку.
8.2. Наймодавець залишає за собою право в односторонньому порядку вносити зміни до цього Договору.
8.3.Всі зміни до Договору, в тому числі зміна вартості орендної плати, набувають чинності через 10 календарних днів з моменту повідомлення про них (в тому числі направлення рахунків на оплату).
8.4. Наймач вважається повідомленим про зміни за умови направлення йому рекомендованої кореспонденції, підтвердженою поштовою квитанцією.
8.5. Строк дії Договору – три роки з моменту його укладання.
Після закінчення дії Договору, при відсутності заяв однієї із сторін про відмову від подальшої дії договору, він вважається укладеним на наступні три роки.
9.Інші умови
Даний Договір укладено в 2-х примірниках, по одному для кожної сторони.
У випадках, не передбачених даним Договором, сторони керуються діючим законодавством України.
НАЙМОДАВЕЦЬ НАЙМАЧ
ОСОБА_1 ОСОБА_2 

АДРЕСА_7 ;
Паспорт серії НОМЕР_3 , виданий паспорт серії НОМЕР_4 , виданий
09.04.1998 Шевченківським РВ 08.12.2000 Садгірським РВ
УМВС України в Запорізькій області МВС України в Чернівецькій області
РНОКПП: НОМЕР_5 РНОКПП: НОМЕР_1 
____________/ ОСОБА_1 / __________/ ОСОБА_2 /
«__»__________року «__»__________року
____________/ ОСОБА_1 / __________/ Лучик В.М./
«__»__________року «__»__________року
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.
Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Вказує, що згідно із запропонованою позивачем редакцією договору найму житлово таиміщення в гуртожитку, предметом договору визначено житлове приміщення (кімната) №306-«Б» по АДРЕСА_8 , з допоміжними приміщеннями загальною длощею 18,2 кв. м (кімната площею 12,0 кв.м, допоміжні приміщення площею 3,50 кв.м, 1.70 кв.,м 1,00 кв.м).
Допоміжні приміщення перебувають у спільному користуванні апелянта з ОСОБА_3 адреса: кімната АДРЕСА_9 .
Відповідно до статей 638, 810, 812 Цивільного кодексу України, предмет договору найму житла має бути чітко визначеним та індивідуалізованим.
Натомість у запропонованій редакції договору предмет визначено неточно та з порушенням вимог закону, що унеможливлює встановлення дійсного обсягу прав та обов`язків сторін.
Крім того, невизначеність площі об`єкта найму безпосередньо впливає на визначення розміру плати за користування житлом, оскільки відповідно до статті 820 ЦК України плата за найм житла є істотною умовою договору та визначається, зокрема, з урахуванням площі приміщення, переданого у користування.
За відсутності чітко визначеного обсягу площі, яка передається у виключне користування, та розмежування її зі спільними допоміжними приміщеннями неможливо встановити, ні дійсний розмір плати за користування житлом, ні обсяг майнового обов`язку наймача.
Таким чином, невизначеність предмета договору безпосередньо порушує іншу істотну умову договору - розмір плати за користування житлом, що свідчить про відсутність погодження істотних умов договору у розумінні статті 638 ЦК України та виключає можливість визнання такого договору укладеним у судовому порядку.
Також зазначає, що визнання такого договору укладеним суперечить положенням статті 810 ЦК України.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила її залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Посилається на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим.
Зазначає, що обставини про те, що будинок по АДРЕСА_1 є гуртожитком, встановлені. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні посилання на те, що ОСОБА_1 є власником саме нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 . Діями відповідача порушуються права позивача впродовж більше двадцяти років.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій 
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 березня 2009 року № 22043858 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 лютого 2024 року № 367728591 ОСОБА_1 , згідно з рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 20 жовтня 2004 року, є власником нерухомого майна – приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .
Зокрема, ОСОБА_1 належать приміщення загальною площею 1 494,1 кв. м, об`єднані в блок АДРЕСА_2 , 210, АДРЕСА_3 , 310, АДРЕСА_4 , 410, АДРЕСА_10 .
У справі № 726/876/21 Чернівецька міська рада звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про зобов`язання передати гуртожиток на АДРЕСА_1 у комунальну власність на безкомпенсаційній основі.
Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 02 грудня 2021 року у задоволенні позову Чернівецької міської ради відмовлено, встановлено, зокрема, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є власниками нерухомого майна на АДРЕСА_1 загальною площею 2 924, 6 кв. м.
Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 29 вересня 1978 року № 586/19 вказане нерухоме майно прийнято в експлуатацію як п`ятиповерховий гуртожиток на 2 020 місць.
Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 21червня 1988 року № 164/6 кімнати на другому, третьому, четвертому поверхах закріплено як гуртожиток для проживання малих сімей.
Відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна України у Чернівецькій області від 07 березня 1997 року № 157-АТ вказаний гуртожиток у процесі приватизації був переданий до статутного фонду ВАТ «Чернівецький цукровий завод».
Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 02 грудня 2021 року у справі № 726/876/21, крім іншого, встановлено, що «…спірна будівля на АДРЕСА_1 є жилим будинком і має статус гуртожитку…».
На час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач була зареєстрована та проживає (користується) у житловому приміщенні гуртожитку у блоці АДРЕСА_9 , що підтверджується списком зареєстрованих проживаючих осіб відповідно до карток реєстрації даними Виписки із домової книги.
В матеріалах справи наявна пропозиція укласти договір найму житлових приміщень в гуртожитку від 03 січня 2023 року, яка надіслана разом із долученими до неї документами, зокрема договором найму житлових приміщень в гуртожитку, ОСОБА_2 за адресою проживання, а також повторна пропозиція укласти договір, яка надіслана відповідачу.
До пропозиції також долучено: Положення про порядок надання в користування (найм) кімнат (квартир) гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; Звіт про незалежну оцінку вартості 1 кв. м, виділеного в натурі нерухомого майна при здачі в оренду, відповідно до якого на підставі аналізу результатів обстеження, проведених розрахунків і враховуючи місце розташування, функціональне призначення, етажність, фізичний стан, наявність оздоблення, середньо ринкова вартість 1 кв. м, виділеного в натурі нерухомого майна при передачі в оренду, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на дату оцінки без урахування ПДВ, складає 27 грн.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Щодо клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2  звернулася до суду із заявою про відкладення розгляду справи для укладення договору про надання професійної правничої допомоги. 
Однак, як вбачається з матеріалів прави, апеляційна скарга на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 квітня 2026 року була подана апелянтом ОСОБА_2 до суду 22 травня 2026 року (а.с.1 т.2).
Ухвалою суду від 02 червня 2026 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на вказане рішення суду та призначено справу до розгляду на 15 липня 2026 року (а.с.26-27 т.2). 
Отже, у ОСОБА_2 було достатньо часу для укладення договору про надання професійної правничої допомоги. 
Згідно із статтею 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №755/20287/21.
Якщо суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року в справі № 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року в справі № 182/3021/21, від 25 червня 2024 року в справі № 496/5051/19 та інших.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Отже, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.
Отже. враховуючи, що ОСОБА_2 належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обгрунтованого рішення, а тому колегія суддів вважає необхідним відмовити в задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 . 
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволеня з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.
У частині другій статті 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема, належить і визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Зазначений у частині другій статті 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною першою статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 641 ЦК України).
Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Згідно із статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1).
Принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.
Проте у разі невизнання стороною договору, укладення якого є обов`язком в силу вимог закону, права іншої сторони на укладення такого договору підлягають захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.
Примусовий порядок укладення договору за рішенням суду регулюється статтею 649 ЦК України.
Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом (частина перша статті 649 ЦК України).
Переддоговірний спір може полягати у розбіжностях між сторонами щодо змісту (спір про врегулювання розбіжностей) або виникати у разі відмови чи ухиленні від його укладення (спір про спонукання укласти договір).
У переддоговірному спорі, який виник щодо договору, укладення якого є обов`язковим у силу закону, фактично судовим рішенням утверджуються права та обов`язки для сторін цього договору, зміст яких є обов`язковим на підставі вимог закону.
У постановах Верховного Суду від 16 січня 2020 року у справі №905/514/19, від 30 вересня 2021 року у справі №906/1205/20, на які посилається заявниця у касаційній скарзі, зазначено, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 у справі№233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Постанови Верховного Суду від 16 січня 2020 року у справі №905/514/19, від 30 вересня 2021 року у справі №906/1205/20 ухвалені у подібних до цієї справи правовідносинах, тому є застосовними до вирішення спору й не враховані судами попередніх інстанції.
У справі виник спір про спонукання укласти договір найму житлових приміщень у гуртожитку відповідно до Положення про гуртожитки та статей 810, 811–813 ЦК України.
Відносно доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу статусу будинку на АДРЕСА_1 , як гуртожитку, необхідно зазначити таке.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
В пункті 7.10 постанови від 01 вересня 2020 року у справі №907/29/19 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, – це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків.
Так, зазначеним вище рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2021 року у задоволенні позову Чернівецької міської ради до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про зобов`язання передати гуртожиток на АДРЕСА_1 у комунальну власність на безкомпенсаційній основі встановлено, зокрема, що відповідачі є власниками нерухомого майна за вказаною адресою, загальною площею 2 924, 6 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 29 вересня 1978 року №586/19 зазначене нерухоме майно прийнято в експлуатацію як п`ятиповерховий гуртожиток на 2020 місць. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 21 червня 1988 року №164/6 кімнати на другому, третьому, четвертому поверхах закріплено як гуртожиток для проживання малих сімей. Відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області від 07 березня 1997 року № 157-АТ вказаний гуртожиток у процесі приватизації був переданий до статутного фонду ВАТ «Чернівецький цукровий завод» як гуртожиток на АДРЕСА_1 .
Таким чином, судовим рішенням у справі №726/876/21 встановлено, що будинок на АДРЕСА_1 є гуртожитком, тому такі обставини не підлягають доказуванню повторно на підставі частини четвертої статті 82 ЦПК України, що також спростовує доводи апелянта з вказаного приводу.
З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається відсутність посилань на те, що ОСОБА_1 є власником саме нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 .
В силу пунктів 7, 11 Положення про гуртожитки користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності – виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, – за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла.
Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно з пунктом 15 Положення про гуртожитки особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).
В силу пункту 14 частини першої статті 1-1 Закону України від 04 вересня 2008 року №500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (далі – Закон про забезпечення прав мешканців гуртожитків) проживання у гуртожитку на правових підставах – це проживання у гуртожитку (використання жилої площі в гуртожитку як житла) відповідно до цього Закону, а саме у гуртожитках колишніх державних і комунальних підприємств та організацій, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі масової приватизації та корпоратизації: до включення таких гуртожитків до статутних капіталів зазначених товариств та після передачі таких гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону – виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; після включення таких гуртожитків до статутних капіталів зазначених товариств до передачі таких гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону – за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР, або на підставі договору оренди житла, укладеного згідно із статтями 810, 811–813 ЦК України на вимогу власника гуртожитку (його представників), за умови, що мешканець гуртожитку або його сім`я були вселені у гуртожиток на підставі спеціального ордера та проживали у гуртожитку за договором найму жилого приміщення.
Також слід зазначити, що права та обов`язки учасників орендної угоди – це розділ у договорі оренди житла, де зазначається перелік прав та обов`язків як для орендодавця, так і для орендаря. У цьому розділі відображаються всі необхідні правоможності, однак однією з рекомендацій є включення положення про поточний ремонт, його компенсацію тощо.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 травня 2020 року в справі №522/7131/16-ц необхідною умовою для виникнення у наймача переважного права на придбання житла, переданого в найм, за умови його продажу є належне виконання ним обов`язків за договором найму (оренди) щодо внесення орендної плати. Часткова сплата наймачем вартості комунальних послуг не є доказом належного виконання цього обов`язку наймача.
Відповідно до зазначеної постанови одним із переважних прав наймача є придбання житла, яке було передано йому в найм (оренду).
Правила користування житлом – це розділ, у якому слід визначити певні аспекти, включаючи право на проживання з орендарем інших осіб, можливість проведення ремонтних робіт, проживання в квартирі разом із тваринами та дозвіл курити в помешканні.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в справі №182/8114/15-ц під час вирішення спору про право користуватися житловим приміщенням особами, які вселилися до наймача, суд має з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку під час їх вселення та наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача, порядок користування житловим приміщенням та інші обставини, зокрема щодо того, чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, як довго вони там проживали.
Тобто з аналізу постанови випливає, що правила (порядок) користування житловим приміщенням є важливим розділом договору оренди під час виникнення спірної ситуації щодо права користування житлом для врегулювання спору про право користування приміщенням.
Відповідальність сторін – розділ, що є значущим механізмом, який захищає кожну із них від можливих порушень чи недотримань своїх зобов`язань іншою стороною. Тому необхідно визначити, хто несе відповідальність за ремонт та обслуговування квартири, включаючи короткочасні ремонти, заміну побутової техніки тощо.
Наймач відповідає за погіршення стану речей, що сталося з його вини, і зобов`язується це усунути. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати від наймача відшкодування завданих йому збитків. Необхідно мати на увазі, що наймач не відповідає за погіршення стану речі, яке сталося внаслідок її нормального зношення або упущень наймодавця (ст. 779 ЦК України).
Умови розірвання договору оренди нерухомості: в цьому розділу встановлюються підстави, з яких будь-яка зі сторін має право на розірвання договору. Це часто включає порушення будь-якою зі сторін своїх зобов`язань, визначених угодою оренди, або попереднє повідомлення іншої сторони про таке передчасне припинення за умови відсутності порушень умов угоди.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 5 березня 2020 року в справі №461/970/18 договір найму (оренди) житла підлягає розірванню, якщо житло необхідне наймодавцю для особистого проживання та він дотримався всіх необхідних передумов для його розірвання, передбачених ст. 168 Житлового кодексу України.
Реквізити та підписи сторін: у цьому розділі важливо зазначити всі реквізити орендаря та орендодавця, що охоплюють ПІП, паспортні дані, адресу реєстрації, РНОКПП, номер телефону, адресу електронної пошти (за наявності).
За наведеного колегія суддів приходить до висновку, що договір найму житлових приміщень в гуртожитку, відповідає вимогам законодавства.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за умовами договору, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, що продає чи має намір продавати комунальні послуги визначені ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а лише обмежується правом отримання плати за користування належним їй житловим приміщенням у визначеному розмірі (оренда житла), то на такі відносини не поширюються нормативно-правові аспекти порядку зміни тарифів на комунальні послуги.
Доводи апеляційно скарги про невизначеність предмета договору, оскільки чітко не визначено обсяг площі, яка передається у виключне користування, та розмежування її зі спільними допоміжними приміщеннями неможливо встановити, ні дійсний розмір плати за користування житлом, ні обсяг майнового обов`язку наймача, є безпідставними.
Як убачається з матеріалів даної справи, відповідно до пункту 1 договору найму між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначено, що в порядку та на умовах, викладених цим договором та Положенням про порядок надання в користування (найм) кімнат (квартир) у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 », Наймодавець передає в строкове платне користування, а Наймач приймає у строкове платне користування кімнату № 306-Б з допоміжними приміщеннями загальною площею 18,2 к.м. (кімната площею 12,0 кв.м.; допоміжні приміщення площею 3,50 кв.м., 1,70 кв.м., 1,00 кв.м. всього: 18,2 кв.м.), розташовану на третьому поверсі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 червня 2026 року у справі № 726/2069/25 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору найму житлових приміщень у гуртожитку, визнано укладеним договір найму житлових приміщень в гуртожитку, у запропонованій позивачем редакції. Відповідно до умов договору, ОСОБА_3 передано в найм кімнату № НОМЕР_6 , загальною площею 18 кв.м., розташовану на третьому поверсі гуртожитку. Як убачається з умов договору ОСОБА_3 передається в найм лише кімната, площею 18 кв.м. та відсутні побутові приміщення, які передаються у найм.
Отже, умовами договорів чітко визначено що передається у найс та загальну площу приміщень які передається у найм.
З наведеними вище висновками суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки такі ґрунтується на встановлених обставинах справи та нормах матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, висновків суду не спростовують, на законність ухваленого рішення не впливають.
Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 21 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Дата складання повного тексту постанови - 17 липня 2026 року.
Головуючий М.І. Кулянда
Судді: О.О. Одинак 
І.М. Литвинюк