Справа № 444/5053/25
Провадження № 2/444/619/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повне)
04 червня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Олещук М. М.
секретар судового засідання Мачіха Г.В.,
з участю представника позивача - адвоката Дуда І.П., 
позивача ОСОБА_1 , 
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача - адвоката Танчин Є.Б.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В : 

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності в порядку спадкування. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець, їх батько - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , який залишив майно по спадщині за законом.
За життя спадкодавець був засновником та власником приватного підприємства «Любисток - Рава-Руська», якому належало 100% корпоративних прав у приватному підприємстві «Любисток - Рава-Руська», що підтверджується: статутом ПП «Любисток - Рава-Руська» та випискою з ЄДР. 
Також батьку належав автомобіль: Volkswagen Transporter 1994 р.в.
До спадщини за законом також входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0.2079 га. кадастровий номер 4622785200:17:003:0003 розташована в. АДРЕСА_1 , що підтверджується: Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Номер витягу НВ-0000019902025 від 08.01.2025р.
Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, про що 09 червня 2022 року відкрито спадкову справу № 50 у державного нотаріуса Сапелюк М.О.
Позивачі є спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується документами: свідоцтвом про народження ОСОБА_5 ; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_6 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_7 ; свідоцтвом про одруження ОСОБА_8 .
Постановою Жовківської державної нотаріальної кантори від 18.06.2025р. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадкове майно після смерті її батька - ОСОБА_9 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 50/2022 від 09 червня 2022 року) в зв`язку із ненаданням необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно.
Постановою Жовківської державної нотаріальної кантори від 18.06.2025р. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадкове майно після смерті її батька - ОСОБА_9 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 50/2022 від 09 червня 2022 року) в зв`язку із ненаданням необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно.
Позивачі зазначають, що крім них спадкоємцем є ОСОБА_2 , що була дружиною спадкодавця.
Позивачі зазначають, що у зв`язку з неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку вони змушені звернутися до суду.
Позивачі просять визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частку корпоративних прав приватного підприємства «Любисток - Рава-Руська» (код ЄДРПОУ 13819828); визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частку корпоративних прав приватного підприємства «Любисток - Рава-Руська» (код ЄДРПОУ 13819828); визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частку автомобіля Volkswagen Transporter 1994 р.в.; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частку автомобіля Volkswagen Transporter 1994 р.в.; зобов`язати державного реєстратора внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.
Ухвалою судді від 18.12.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25.02.2026 року. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
25.02.2026 року ухвалою суду витребувано від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену копію спадкової справи №50/2022, яка заведена після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підготовче судове засідання відкладено на 18.03.2026 року.
18.03.2026 року проведення підготовчого засідання відкладено на 20.05.2026 року у зв`язку із перебуванням судді на лікуванні.
Представник ОСОБА_2 27.02.2026 року подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2079 га, кадастровий номер 4622785200:17:003:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-0000019902025 від 08.01.2025р. Рава-Руська державна нотаріальна контора постановою від 18.06.2025 року відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадкове майно після смерті її чоловіка в зв`язку із ненаданням необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Просить визнати за нею – ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку площею 0,2079 га, кадастровий номер 4622785200:17:003:0003, яка розташована в с. Старе Село, Львівського району, Львівської області.
Ухвалою суду від 20.05.2026 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування до розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності в порядку спадкування, та об`єднано їх в одне провадження. Відкладено проведення підготовчого засідання на 04 червня 2026 року.
04.06.2026 року до суду представником позивачів – адвокатом Дуда І.П. подано заяву про визнання зустрічного позову, в якій зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 – відповідачі за зустрічним позовом та позивачі за первісним позовом у цивільній справі №444/5053/25 за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Рава–Руська державна нотаріальна кантора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування вважають за необхідне повідомити, що ознайомившись із зустрічною позовною заявою та доданими до неї матеріалами, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , користуючись своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, повністю визнають заявлені ОСОБА_2 вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення її позову. Вважають заявлені ОСОБА_2 вимоги такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Користуючись своїм правом, передбаченим п.1 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 визнають заявлені ОСОБА_2 вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 . Просять ухвалити рішення у справі №444/5053/25 про задоволення зустрічного позову.
04.06.2026 року до суду ОСОБА_2 подала письмову заяву про визнання позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, зазначила, що наслідки визнання позову їй відомі, просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .
В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дуда І.П., яка також є представником позивачки ОСОБА_3 , просили врахувати подану письмову заяву про визнання зустрічного позову та просили ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Також просили залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 1/2 частці автомобіля Volkswagen Transporter 1994 р.в.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні підтримали подану ОСОБА_2 заяву про визнання первісного позову та просили суд ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Щодо залишення без розгляду частини позовних вимог позивачів за первісним позовом не заперечили.
Ухвалою суду від 04.06.2026 року заяву представника позивачів адвоката Дуди Ірини Петрівни задоволено та позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 1/2 частці автомобіля Volkswagen Transporter 1994 р.в. - залишено без розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (арк. спр. 17).
ОСОБА_11 , яка змінила прізвище після одруження на « ОСОБА_12 » є дочкою ОСОБА_9 , що стверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 (арк. спр. 18, 19).
ОСОБА_14 , яка змінила прізвище після одруження на « ОСОБА_15 » є дочкою ОСОБА_9 , що стверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_16 та ОСОБА_14 (арк. спр. 20-21).
Постановою нотаріуса Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. 18.06.2025 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно після смерті її батька ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. спр. 15).
Постановою нотаріуса Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. від 18.06.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно після смерті її батька ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. спр. 16).
Як встановлено із Статуту приватного підприємства «Любисток – Рава-Руська» його засновником є ОСОБА_9 , вищим органом управління є Засновник. В підприємстві створюється статутний капітал, що формується за рахунок внесків Засновника, які можуть бути як грошима так і майном. Для забезпечення господарської діяльності підприємства створюється статутний капітал 250 грн., що становить 100% і належить Засновнику підприємства (арк. спр. 27-29).
Згідно зі статтями 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1223,1270 ЦК України).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Як встановлено із копії матеріалів спадкової справи, 20.09.2017 року ОСОБА_9 склав заповіт, яким на випадок його смерті заповів належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , ОСОБА_17 . 
05.03.2019 року ОСОБА_9 та ОСОБА_17 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (арк. спр. 161), після реєстрації шлюбу ОСОБА_17 змінила прізвище на « ОСОБА_18 ».
04.04.2023 року нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_2 (арк. спр. 184).
Постановою нотаріуса Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. 18.06.2025 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно після смерті її батька ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. спр. 15).
У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Як зазначено в п.п. 4.18 п.4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування частки учасника підприємницького товариства необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК України, статтями 55, 69 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII "Про господарські товариства" і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК України. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.
Статут приватного підприємства є основним документом такої юридичної особи, який не тільки визначає її правоздатність, а й містить інформацію про склад та розмір її статутного капіталу й розподіл його між учасниками (засновниками).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18 зазначила, що часткою в статутному капіталі товариства є сукупність корпоративних прав та обов`язків, пов`язаних з участю особи в товаристві, серед яких право на управління товариством, право на отримання частини прибутку від діяльності, а також право на отримання частини майна товариства у разі виходу з нього учасника або у випадку розподілу майна товариства в процесі його ліквідації. При цьому розподіл відчужуваної частки визначає обсяг окремих корпоративних прав, які переходять до нового володільця частки. Зокрема, кількість голосів, яку має новий володілець частки про голосуванні на загальних зборах учасників товариства, частини прибутку товариства, яку він має право отримати у разі виплати дивідендів, частини майна товариства, яку він може вимагати у разі виходу з товариства, що пропорційні до розміру переданої йому частки.
Відповідно до ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.
Так, у Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 740/2194/15-ц зазначено, що факт одержання статусу спадкоємця учасника товариства засвідчує перехід до спадкоємця майнових прав померлого (частка у статутному капіталі, яка належала померлому учаснику товариства) та дає спадкоємцю право на вступ до господарського товариства. Право ж безпосередньої участі в управлінні господарським товариством (корпоративні права) спадкоємці набувають тільки з моменту вступу до господарського товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів товариства.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, при обставинах, коли у позивачів відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги про визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_9 , на 1/2 частку за кожною корпоративних прав приватного підприємства «Любисток - Рава-Руська», не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.
Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачкою за первісним позовом, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить задовольнити.
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельну ділянку, зокрема, на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_9 належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2079 га, кадастровий номер 4622785200:17:003:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-0000019902025 від 08.01.2025р. Право власності виникло на підставі рішення органу місцевого самоврядування 23.10.2007 року, 8 сесія, 5 скликання №29. Документ, що посвідчує право власності – Державний акт від 28.12.2012 року (арк. спр. 112).
Рава-Руська державна нотаріальна контора постановою від 18.06.2025 року відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадкове майно після смерті її чоловіка в зв`язку із ненаданням необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно.
Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_2 , яка звернулася із заявою про прийняття спадщини шляхом подачі заяви відповідного змісту до нотаріуса, позбавлена об`єктивної можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати свої права на спадкове майно у позасудовому порядку, враховуючи, що відповідачі за зустрічним позовом визнали позовні вимоги ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про задоволення зустрічних позовних вимог.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зобов`язання державного реєстратора внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, суд враховує, що позивач, реалізуючи своє право на судовий захист, визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, зважаючи на власне суб`єктивне уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.
Тобто, відповідач - це особа, яка порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
У справі відповідач визначається у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. 
Суд перевіряє доводи позивача і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Предметом первинного позову та зустрічного позову, з урахуванням залишення без розгляду частини позовних вимог позивачів за первісним позовом, є визнання права власності на майно в порядку спадкування, в тому числі і на корпоративні права приватного підприємства «Любисток - Рава-Руська».
Суд зазначає, що державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, здійснюється на підставі Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", а державний реєстратор при вирішення питання щодо здійснення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу повинен перевірити комплектність документів, які подаються державному реєстратору та здійснити їх перевірку на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації.
Чинним законодавством визначено проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частку корпоративних прав приватного підприємства «Любисток - Рава-Руська» (код ЄДРПОУ 13819828).
Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частку корпоративних прав приватного підприємства «Любисток - Рава-Руська» (код ЄДРПОУ 13819828).
В задоволенні позовної вимоги про зобов`язання державного реєстратора внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, - відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку площею 0,2079 га, кадастровий номер 4622785200:17:003:0003, яка розташована в с. Старе Село, Львівського району, Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 15.06.2026 року.

Суддя:          Олещук М. М.