ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2026 року Чернігів Справа № 620/6637/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Ніжинської окружної прокуратури до Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Ніжинської окружної прокуратури (далі також – позивач) до Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації (далі також – відповідач, Департамент) про визнання протиправною бездіяльність Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - поселення «Сосни», 5-3 тис. до н.е., яке знаходиться за 4,5 км на північний захід від центру села Обмачів, на 1 надзаплавній лівобережній терасі р. Сейм, між лісом і оранкою та зобов`язання Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - поселення «Сосни», 5-3 тис. до н.е., яке знаходиться за 4,5 км на північний захід від центру села Обмачів, на 1 надзаплавній лівобережній терасі р. Сейм, між лісом і оранкою.
Позов обґрунтований тим, що Ніжинською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), встановлено порушення інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що полягає у не виготовленні відповідачем облікової документації на об`єкт культурної спадщини: нововиявлену пам`ятку археології місцевого значення поселення «Сосни» (охоронний номер 5602-Чр). Отже, питання розроблення облікової документації на об`єкт культурної спадщини залишається невирішеним, що може призвести до використання його не за призначенням, руйнування та, як наслідок, можливого знищення, а також унеможливлює укладення охоронного договору щодо нього. Вказане стосується і земельної ділянки, яка відповідно до вимог чинного законодавства належить до земель історико-культурного призначення та є виключно державною власністю. Тому наявні підстави для зобов`язання вжити заходів щодо виготовлення відповідної документації з метою встановлення меж вказаної пам`ятки археології. За наявності підстав та відповідних повноважень Департамент як уповноважений орган на захист інтересів держави у спірних правовідносинах допустив порушення та бездіяльність, яка полягає у незабезпеченні виготовлення документації щодо встановлення меж та режиму використання території пам`ятки археології місцевого значення. Прокурор зазначив, що звертається до суду із цим позовом з метою захисту інтересів держави.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Департамент у відзиві проти позову заперечує та зазначає, що загроза порушення інтересів держави у даній справі відсутні. Пам`ятка відкрита у 1989 р., не паспортизована і на сьогодні не локалізована на місцевості; авторка відкриття поселення ОСОБА_1 померла. За Порядком обліку об`єктів культурної спадщини (наказ Мінкультури від 11.03.2013 № 158 (у редакції наказу Мінкультури від 01.03.2024 № 158) для виготовлення такої документації необхідна локалізація вказаної пам`ятки на місцевості та її детальне обстеження для визначення її з характеристик і параметрів (територія, межі, площа, товщина культурного шару, хронологія розвитку, наявність і характер археологічних артефактів). «Цільова програма проведення археологічних досліджень в Чернігівській області на 2021-2025 роки» затверджена, але жодного року не отримала відповідних видатків. В умовах військового стану фінансування програм у цьому напрямку є недоцільним. Відтак наразі виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини Чернігівської області не має фінансового забезпечення. Щодо укладення охоронного договору, то у даному питанні головне - локалізація поселення «Сосни» на місцевості, що можуть виконати виключно профільні фахові установи та організації за відповідними дозвільними документами і за кошти, передбачені чинними розцінками (ТЗЦНПР-1991 з поправками). Щодо занесення поселення «Сосни» до Держреєстру , то на сьогодні, до вирішення питання занесення або не занесення Мінкультури поселення «Сосни» до Держреєстру, виготовлення облікової документації на цю пам`ятку не має нагальної потреби і є недоцільним використанням бюджетних коштів. 
У відповіді на відзив в прокурор наполягає на своїй позиції, викладеної у позові.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
На території Батуринської міської територіальної громади Ніжинського району Чернігівської області наявний об`єкт культурної спадщини за видом археологія – поселення «Сосни», 5-3 тис. до н.е., яке знаходиться за 4,5 км на північний захід від центру села Обмачів, на 1 надзаплавній лівобережній терасі р. Сейм, між лісом і оранкою.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 730-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області» затверджено територію Батуринської територіальної громади Чернігівської області, до складу якої ввійшла Обмачівська територіальна громада.
Об`єкт культурної спадщини поселення «Сосни» занесений до Списку новиявлених об`єктів культурної спадщини Чернігівської області розпорядженням голови Чернігівської обласної державної адміністрації від 28.12.1998 № 856 «Про взяття під державну охорону нововиявлених пам`яток історії, мистецтва, археології». Зокрема, у додатку № 2 до вказаного розпорядження «Список нововиявлених пам`яток археології Чернігівської області» під номером 13 маються відомості про поселення «Сосни».
Окрім того, пам`ятка археології поселення «Сосни» внесена до Переліку пам`яток археології місцевого значення Чернігівської області, не занесених до Держреєстру, що міститься на сайті Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації за посиланням https://dkult.cg.gov.ua/index.php?id=37904&tp=1&pg=.
Згідно інформацій Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації № 08-3626/8 від 19.12.2025, № 08-560/8 від 24.02.2026 та № 08-1255/8 від 05.05.2026 пам`ятка археології поселення «Сосни», охоронний номер 5602-Чр, не паспортизована. Окрім того, зазначено, що примірники укладених охоронних договорів на вказану пам`ятку до Департаменту не надходили, а також, що інформація щодо сформованих земельних ділянок, зокрема й під вказаною пам`яткою, у Департаменті відсутня.
Ніжинська районна військова адміністрація також повідомила, що з пропозиціями про укладення охоронних договорів на вищезазначену пам`ятку археології не зверталися.
Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомило Ніжинській окружній прокуратурі, що відомості про документацію із землеустрою щодо організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення пам`яток археології місцевого значення, серед яких і поселення «Сосни», відсутні у Головному управлінні.
Згідно з даними Державного земельного кадастру, відомості про пам`ятки історико-культурного призначення, серед яких і поселення «Сосни», як обмеження у використанні земель до Державного земельного кадастру, не внесено.
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частинами першою, третьою статті 23 Закону №1697-VII представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Пунктом 1 частини шостої статті 23 Закону №1697-VII передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).
За приписами частин третьої - п`ятої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
На думку суду, звертаючись до суду в інтересах держави, у позовній заяві прокурор обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.
Так прокурор в адміністративному позові, обґрунтовуючи необхідність захисту інтересів держави шляхом звернення із цим позовом зазначив, що бездіяльність відповідача, яка полягає у незабезпеченні виготовлення документації щодо встановлення меж та режиму використання території пам`ятки археології місцевого значення поселення «Сосни» (охоронний номер 5602-Чр), що створює передумови для пошкодження або знищення пам`ятки, та може призвести до негативних наслідків та завдати шкоди інтересам держави у сфері охорони культурної спадщини. Звернення до суду із цим позовом спрямоване на відновлення правового порядку в частині визначення меж та режиму пам`ятки археології та унеможливлення знищення пам`ятки археології, що свідчить про наявність, передбачених частиною третьою статті 23 Закону №1697-VII, підстав для представництва інтересів держави в суді.
Правовий висновок, що прокурор має право звертатися до суду в інтересах держави у сфері охорони культурної спадщини як самостійний позивач висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.11.2022 у справі № 260/437/21, від 01.02.2023 у справі № 260/2284/21 та від 29.01.2024 року у справі № 260/2285/21, де прокурором оскаржувалась бездіяльність щодо невиконання вимог чинного законодавства України у частині виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини.
Висновки щодо відсутності органу, до компетенції якого належить звернення до суду з позовами до органу охорони культурної спадщини щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт археологічної спадщини викладено Верховним Судом в постановах від 05.11.2025 у справі №560/81/25 та від 11.11.2025 по справі № 560/88/25.
Отже, Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого орган, до компетенції якого належить звернення до суду щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, відсутній, а тому підставою, що підтверджує право прокурора на звернення до суду з позовами зазначеної категорії, є саме відсутність уповноваженого органу, а не неналежне виконання органом своїх обов`язків.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом, держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.
Для встановлення всіх обставин справи, слід встановити дотримання компетентним органом відповідної процедури надання правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини та внесення його (об`єкта) до Переліку.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» № 1805-III від 08 червня 2000 року (далі - Закон № 1805-III).
Стаття перша Закону № 1805-III надає визначення наступним термінам:
культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини;
об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти, незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;
пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;
щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону N 1805-III, об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із підпунктами а), б) частини першої статті 14 Закону № 1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:
а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, протягом одного року з дня одержання подання;
б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.
Частиною другою статті 14 Закону № 1805-III визначено, що об`єкт культурної спадщини, до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).
Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.
Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.
Порядок обліку об`єктів культурної спадщини, затверджений наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (далі - Порядок № 158) визначає процедуру обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та форм власності.
Відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ Порядку № 158 виявлення об`єктів культурної спадщини включає: натурне обстеження (дослідження), історико-архівні і бібліографічні дослідження, визначення предмета охорони, встановлення ступеня схоронності, первісного призначення, сучасного використання, фотофіксацію (у разі необхідності графічну фіксацію), виготовлення короткої історичної довідки та облікової картки.
Пункти 2.3.та 2.4. розділу ІІ Порядку № 158 передбачають, що на виявлені об`єкти культурної спадщини складається облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Виявлення об`єктів культурної спадщини, складання на них облікової картки, короткої історичної довідки, акта технічного стану забезпечують органи охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, відповідно до їх повноважень, зокрема виконують функції замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження об`єктів культурної спадщини з метою визначення наявності та культурної цінності об`єкта культурної спадщини, а також одержання нової інформації про ці об`єкти.
Зі змісту положень Розділу ІІ Порядку № 158 вбачається, що, зокрема, до повноважень державних адміністрацій відноситься виявлення об`єктів культурної спадщини, складання на них облікової картки, короткої історичної довідки, акта технічного стану.
Згідно із пунктом 3.1. розділу ІІІ Порядку № 158 облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини подаються за місцезнаходженням таких об`єктів на розгляд науково-методичної ради з питань охорони культурної спадщини органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, консультативних рад органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та наукової (вченої) ради установи, організації, діяльність якої пов`язана з охороною культурної спадщини, які оцінюють відповідність кожного об`єкта критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1760.
Пунктом 3.2. розділу ІІІ Порядку № 158 передбачено, що за результатами оцінки виявлених об`єктів культурної спадщини оформлюється протокол, в якому зазначається, яким саме критеріям відповідає (не відповідає) кожен об`єкт культурної спадщини.
Протокол є підставою для занесення (незанесення) об`єкта культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини (далі - Перелік), який ведеться за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.
Орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій на підставі висновків, викладених в протоколі науково-методичної, консультативної або наукової (вченої) ради, приймають рішення про занесення (незанесення) об`єктів культурної спадщини до Переліку.
Пункт 3.4. розділу ІІІ Порядку № 158: Перелік затверджується рішенням органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органами охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та у місячний строк після затвердження надсилається до Мінкультури України разом з протоколом науково-методичної, консультативної або наукової (вченої) ради та документами, передбаченими у пункті 3.1 цього розділу.
Пункт 3.5. розділу ІІІ Порядку № 158: Про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку і набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у 30-денний строк рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляють власнику цього об`єкта або уповноваженому ним органу (особі) письмове повідомлення за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку, про що здійснюється відповідний запис в журналі обліку видачі повідомлень про занесення об`єктів до Переліку об`єктів культурної спадщини за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.
Враховуючи викладені норми права вбачається, що в даному випадку, після складання облікової картки об`єкта культурної спадщини, вона разом з короткою історичною довідкою, актом технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини мала бути подана за місцезнаходженням такого об`єкту на розгляд науково-методичної ради з питань охорони культурної спадщини консультативної ради обласного органу охорони культурної спадщини. Зазначена консультативна рада оцінює відповідність кожного об`єкта критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, про що складає протокол.
На підставі висновків, викладених в протоколі консультативної ради, обласний орган охорони культурної спадщини приймає рішення про занесення (незанесення) об`єктів культурної спадщини до Переліку. З моменту занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку, він набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини. Вказаний перелік у місячний строк після затвердження надсилається до Мінкультури України разом з протоколом науково-методичної, консультативної або наукової (вченої) ради та документами.
Тобто, правовий статус щойно виявленого об`єкта культурної спадщини такий об`єкт, набуває у зв`язку та після здійснення компетентним органом відповідної процедури, і після внесення його (об`єкта) до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до Закону № 1805-ІІІ.
Водночас матеріали справи не містять інформації про дотримання відповідної процедури при визначенні правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини (спірного об`єкта) відповідно до Закону № 1805-ІІІ.
Розпорядження Чернігівської ОДА від 28.12.1998 № 856, не є рішенням на підставі якого пам`ятник вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини та набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, оскільки містить назву «Про взяття під державну охорону нововиявлених пам`яток історії , мистецтва , археології», та видано до прийняття Закону № 1805-ІІІ, а тому в розумінні статті 1 цього закону має визначення об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1805-ІІІ, а не «щойно виявленого об`єкта культурної спадщини», правовий статус якого набувається за процедурою відповідно до Закону № 1805-ІІІ.
Враховуючи недоведеність позивачем належними доказами правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини (спірного об`єкта), позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Позивач: Ніжинська окружна прокуратура вул.Овдіївська, 2,м.Ніжин,Чернігівська область,16600 код ЄДРПОУ 0291011423. 
Відповідач: Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації вул. Коцюбинського, 70,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000 ко ЄДРПОУ 02231672. 
Повний текст рішення виготовлено 11 вересня 2026 року.

Суддя І.І. Соломко