Справа № 175/1564/26
Провадження № 2/175/479/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2026 року Дніпровський районний суд
Дніпропетровської області
у складі: головуючого
судді Васюченка О.Г.
з секретарем Кульпіною Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Балівський завод залізобетонних конструкцій» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначаючи, що вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 по справі № 196/1180/24 (провадження № 1-кп/196/16/2025) у кримінальному провадженні № 12024040000001098 від 16 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не військовозобов`язаного, який працює водієм у ТОВ “Балівський завод залізобетонних конструкцій”, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху України, яке призвело до загибелі ОСОБА_2 , та кваліфіковано його дії за ч.2 ст.286 КК України, і призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а відповідно до ст.75 КК України від відбування основного покарання звільнено з випробуванням строком на один рік. Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_1 працював у ТОВ “Балівський завод залізобетонних конструкцій” на посаді водія (прийнятий на посаду згідно наказу № 453-п від 29.10.2018, звільнений згідно наказу № 123-п від 08.07.2025), вироком суду також задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 (дружини загиблого) та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Балівський завод залізобетонних конструкцій”, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 38528093, на користь потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в сумі 600 000,00 (шістсот тисяч) гривень без стягнення (утримання) із вказаної суми податків та обов`язкових платежів. 17 червня 2025 ТОВ “Балівський завод залізобетонних конструкцій” на рахунок потерпілої ОСОБА_3 в порядку добровільного виконання вироку було сплачено кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди на суму 600 000,00 (шістсот тисяч) гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 389.
Враховуючи вище наведене позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь – 600000 гривень на підставі статті 1191 ЦК України.
Ухвалою судді від 02 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 11 травня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.
Представник позивача в своїй заяві просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, про причини не явки суду не повідомили. Правом надання відзиву на позов не скористався. Причини їх неявки в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, а тому з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає, що відсутність відповідача не перешкоджає розгляду справи. Отже, суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних матеріалів і доказів. При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто перешкоджає вирішенню цієї справи. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Відповідач, відповідно до ч. 7 ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подавав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 у справі № 196/1180/24 (провадження № 1-кп/196/16/2025), кримінальне провадження № 12024040000001098 встановлено, що 16 липня 2024 року об 11 годині 40 хвилин відповідач ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі вантажного автомобіля “MERCEDES-BENZ AXOR 1840LS”, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 06.05.2021 належить позивачу та напівпричепа “VAN HOOL”, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 від 21.06.2012 належить ОСОБА_4 , рухався по автодорозі О042005 “Прядівка – Новопідкряж – /Н-31/” з боку с. Новопідкряж у напрямку с. Прядівка на території Царичанської селищної громади Дніпровського району Дніпропетровської області.
У цей же час попереду нього у попутному напрямку рухався автопоїзд у складі автомобіля “DAF CF 85.380”, реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричепа “TROUILLET”, реєстраційний номер НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Під час руху вони зупинилися один за одним на проїзній частині вказаної дороги, ділянка якої мала незначний спуск. Після зупинки відповідач, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки, залишив свій транспортний засіб з включеним двигуном на нейтральній передачі, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок чого 16 липня 2024 року об 11 годині 40 хвилин в районі електроопори №Л476 на автодорозі О042005 “Прядівка – Новопідкряж – /Н-31/” на території Царичанської селищної громади Дніпровського району Дніпропетровської області автопоїзд у складі вантажного автомобіля “MERCEDES-BENZ AXOR 1840LS”, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричепа “VAN HOOL”, реєстраційний номер НОМЕР_4 , покотився та під час самовільного руху передньою частиною притиснув до задньої частини напівпричепа “TROUILLET”, реєстраційний номер НОМЕР_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який теж залишив свій автомобіль і в цей момент перебував разом з обвинуваченим ОСОБА_1 на смузі руху вказаного автопоїзду.
Своїми діями відповідач порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), п.15.12 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п. 1.3 “Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими”; п. 1.5 “Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків”; п. 2.3 “Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі”; п. 15.12 “Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним”.
Порушення п. 15.12 Правил дорожнього руху відповідачем знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: садна обличчя, крововилив в м`яких покривних тканинах голови, у лобній ділянці зліва, двосторонні переломи ребер зліва по двом анатомічним лініям, праворуч по одній; крововилив в прикореневому відділі легень, крововиливи під плеврою легень з переходом у глибину тканин їх; сліди крові у лівій грудній порожнині, біля 500 мл рідкої крові у черевній порожнині; крововилив у навколо ниркову клітковину лівої нирки з переходом на поза черевну клітковину; крововилив у серпоподібну зв`язку печінки, розрив тканини печінки і коси; крововиливи у товщі брижі кишковика; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів з тенденцією до їх малокрів`я, дрібновогнищеві крововиливи у товщі переднього та заднього сосочкових м`язів серця (плями Мінакова); нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів з ознаками судинного лейкоцитоза на повнокровних ділянках у селезінці, легенях та нирках; нечисленні дрібновогнищеві крововиливи у легенях, переважно у субплевральній зоні та паренхімі селезінки; дрібні групи гепатоцитів з просвітленою цитоплазмою у печінці.
Виявлені тілесні ушкодження при життєві, виникли у короткий проміжок часу, від дії з великою силою тупих твердих предметів з переважаючою контактуючою поверхнею незадовго до настання смерті. Точкою прикладання сили є тулуб. За своїм характером виявленні тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких, що призвели до настання смерті потерпілого. Смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 11:40 по 12:00 на місці ДТП від сумісної тупої травми тіла, що супроводжувалась ушкодженням внутрішніх органів і ускладнилась травматичним шоком.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_1 працював у ТОВ “Балівський завод залізобетонних конструкцій” на посаді водія (прийнятий на посаду згідно наказу № 453-п від 29.10.2018, звільнений згідно наказу № 123-п від 08.07.2025), вироком суду задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 (дружини загиблого) та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Балівський завод залізобетонних конструкцій”, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 38528093, на користь потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в сумі 600 000,00 (шістсот тисяч) гривень без стягнення (утримання) із вказаної суми податків та обов`язкових платежів. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2025 апеляційну скаргу захисника відповідача було задоволено, вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 року у кримінальному провадженні №12024040000001098 від 16 липня 2024 року змінено в частині призначеного покарання, відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнено відповідача від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами з іспитовим строком на один рік та відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено на відповідача наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. В іншій частині (зокрема щодо стягнення майнової шкоди) вирок не оскаржувався та набрав чинності 16 вересня 2025.
Згідно положень частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За частинами 5,6 тієї ж статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до наведеного, вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 по справі № 196/1180/24 у кримінальному провадженні № 12024040000001098 встановлено преюдиційні обставини щодо вчинення відповідачем злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.286 КК України; наявність його вини у заподіянні моральної шкоди потерпілій ОСОБА_3 та розмір такої моральної шкоди у сумі 600 000,00 (шістсот тисяч) гривень.
На підставі платіжної інструкції № 389 від 17 червня 2025 судом встановлено, що позивачем в порядку добровільного виконання вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 на рахунок потерпілої ОСОБА_3 було відшкодовано моральну шкоду у сумі 600 000,00 (шістсот тисяч) гривень, спричинену відповідачем.
Згідно положень частини 1 статті 1171 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 ЦК України).
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог про відшкодування шкоди та необхідність задоволення позову в повному обсязі.
Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.
Тобто, відповідач повинне довести, що його дiями не було порушено їх права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. 
Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.
Не може суд прийняти до уваги можливу незгоду відповідача з позовними вимогами, оскільки вони спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджені. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача 600000 гривень, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 9000 гривень. 
Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача представником відповідача та третьою особою суду не надано, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 33, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-82, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Балівський завод залізобетонних конструкцій» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Балівський завод залізобетонних конструкцій» (ЄРДПОУ 38528093) 600000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Балівський завод залізобетонних конструкцій» (ЄРДПОУ 38528093) суму сплаченого судового збору у розмірі 9000 гривень.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя           О.Г. Васюченко