Провадження номер 2/741/601/26
Єдиний унікальний номер 741/166/26

РІШЕННЯ
іменем України

14 вересня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого – судді Крупини А.О.,
з участю секретарів судового засідання Кузьменка І.С., Богдан Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 28070 грн та понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 лютого 2025 року ОСОБА_1 уклала із товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» кредитний договір № 8749550, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та надісланий на номер мобільного телефону відповідача, за яким позикодавець зобов`язується надати позичальнику кошти кредиту у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 
28 жовтня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28102025, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників № 1 від 28 жовтня 2025 року до договору факторингу № 28102025 від 28 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 28070 грн, з яких: 7000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 8400 грн – сума заборгованості за відсотками, 12670 грн – сума заборгованості за пенею, штрафами. 
Усупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. 
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28 жовтня 2025 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 8749550 в сумі 28070 грн, яку позивач і просив стягнути судовим рішенням.
Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2026 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 01 травня 2026 року.
Ухвалою суду від 01 травня 2026 року відкладено розгляд справи до 05 червня 2026 року за заявою відповідача для ознайомлення з матеріалами справи, у якій відповідач указала, що не отримувала від позивача копії позовної заяви з додатками, не обізнана з позовними вимогами.
01 травня 2026 року відповідач в приміщенні суду ознайомилася з матеріалами справи, отримала копії позовної заяви з додатками (а. с. 73).
15 травня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву (а. с. 81-83), у якому, не заперечуючи факту укладення нею кредитного договору № 8749550 від 09 лютого 2025 року із ТОВ «Авентус Україна», просила відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» у задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафів у розмірі 12670 грн, зменшити суму нарахованих відсотків (8400 грн) до мінімально можливого розміру, розподілити судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, розстрочити виконання рішення суду терміном на 10 місяців рівними частинами. Відзив відповідач мотивувала тим, що штраф та пеня у розмірі 12670 грн, стягнення яких вимагає позивач, нараховані неправомірно, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його завершення заброняється нарахування штрафів, пені та будь-яких інших платежів, що мають характер неустойки. Нарахування позивачем відсотків у сумі 8400 грн відповідач за ставкою 1% на день відповідач уважала надмірно високим в умовах воєнного стану та несправедливим, указала, що стягнення такої суми відсотків призведе до порушення її базових прав на життєзабезпечення, оскільки вона має статус безробітної. З урахуванням її статусу безробітної, перебуванням її сина ОСОБА_2 в лавах ЗСУ відповідач просила зменшити суму нарахованих відсотків та розстрочити виконання рішення. До відзиву відповідач додала копію довідки в/ч № НОМЕР_1 від 20.04.2026 року про проходження ОСОБА_2 військової служби у в/ч НОМЕР_2 з 24 липня 2024 року, копію довідки Ніжинської філії Чернігівського оласного центру зайнятості № 14.2/_631-26 від 15.05.2026 про реєстрацію її як безробітної в Державній службі зайнятості України станом на 15.05.2026 (а. с. 84, 85).
Ухвалою суду від 05 червня 2026 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів та витребування доказів; поновлено позивачеві товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» строк на подання клопотання про витребування доказів; витребувано з АТ «ПУМБ» докази, а саме:
- інформацію щодо наявності в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , картки банку (рахунку), відкритого станом з 09 лютого 2025 року; 
- інформацію щодо належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , картки банку (рахунку) № НОМЕР_4 ; 
- інформацію щодо надходження на картковий рахунок № НОМЕР_4 грошових коштів у розмірі 7000 грн у період з 09 лютого 2025 року по 12 лютого 2025 року;
- виписку по картці банку (рахунку) № НОМЕР_4 у період з 09 лютого 2025 року по 09 березня 2025 року; 
відкладено розгляд справи до 14 вересня 2026 року задля отримання витребуваних доказів. 
24 червня 2026 року до суду від АТ «ПУМБ» надійшли витребувані докази. 
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомленою судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, 05 червня 2026 року подала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи за її відсутності, при розгляді справи врахувати її позицію, викладену у відзиві на позовну заяву (а. с. 100). 
Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Суд уважає, що неявка сторін та їх представників не перешкоджає розгляду справи та вважає за можливе ухвалити рішення, оскільки позиції сторін суду відомі та зрозумілі. 
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд робить нижченаведений висновок.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так, судом установлено, що 09.02.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний застосунок «CreditPlus», укладено договір № 8749550 про надання споживчого кредиту, згідно з яким товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. п. 1.1, 1.2 договору) (а. с. 6-15).
Відповідно до п. 1.3 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 7000 грн. Тип кредиту – кредит. 
Згідно з п. 1.4 кредитного договору строк кредиту – 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. 
У п. п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2 кредитного договору визначено тип процентної ставки – фіксована; стандартну процентну ставку, яка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; знижену процентну ставку, яка становить 0,01% в день та застосовується, якщо споживач до 11.03.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. 
Відповідно до п. 1.7 кредитного договору денна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 1,00% в день. 
Відповідно до п. 1.9 кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333,95% річних.
Відповідно до п. 1.10 кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 32200 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_4 (п. 2.1 кредитного договору).
Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 кредитного договору).
Відповідно до п. 9.2 кредитного договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку вказаного у п. 1.4 цього договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
У р. 10 кредитного договору «Реквізити та підписи» сторін зазначено ПІБ споживача ОСОБА_1 , вказано її паспортні дані, місце проживання, контактні номери мобільних телефонів, адресу електронної пошти та ін. дані (а. с. 15). 
Указаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С5693» 09.02.2025 о 09:28:52. Таким же чином ОСОБА_1 підписано додаток № 1 до договору № 8749550 від 09.02.2025, яким є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 15, зворот-16). Також відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписала паспорт споживчого кредиту (а. с. 17-118), що містить основні умови кредитування, аналогічні вказаним у кредитному договорі. 
Підписавши кредитний договір з додатками відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.
28.10.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28102025 (а. с. 28-32), за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Авентус Україна» відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на які належить ТОВ «Авентус Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги та сума грошових вимог вказані у реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 28102025 від 28.10.2025 року (а. с. 35) та акту прийому-передачі реєстру боржників № 1 за договором факторингу № 28102025 від 28.10.2025 (а. с. 33), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 8749550 у сумі 28070 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основою сумою боргу; 8400 грн - сума боргу по відсотках, 12670 грн – заборгованість за пенею,штрафами.
Оплата за відступлення права грошової вимоги за договором факторингу № 28102025 від 28.10.2025 підтверджується платіжною інструкцією № 167 від 31 жовтня 2025 року (а. с. 34).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 8749550 від 09.02.2025, здійсненим первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», станом на 27 жовтня 2025 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 28070 грн, з яких: 7000 грн – сума заборгованості за основою сумою боргу; 8400 грн – сума боргу по відсотках, 12670 грн – заборгованість за пенею, штрафами (а. с. 22-27).
Так, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.
Відповідно до ч. 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 статті 519 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором.
Судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій на суми заборгованостей відповідача.
Як слідує з матеріалів справи, кредитний договір № 8749550 від 09.02.2024 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, у ньому зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Указаний договір з додатком (графіком платежів) підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім того, у кредитному договорі сторони погодили суму кредиту, строки кредиту, розмір процентної ставки за 1 день користування кредитними коштами.
За вказаних обставин, суд уважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» кредитного договору № 8749550 від 09.02.2025. Крім того, факт укладення вказаного кредитного договору визнавався і самим відповідачем. 
Так, при укладенні вказаного кредитного договору відповідач сама надала відомості, які її ідентифікують: свої прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, РНОКПП, адресу проживання, номер телефону, номер банківської картки. Саме на вказаний нею номер телефону первісним кредитором було надіслано одноразовий ідентифікатор, яким відповідач скористалася, увівши його у відповідне поле на сайті товариства, тим самим підписала кредитний договір. 
Судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 8749550 від 09.02.2025 у повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Виконання первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» зобов`язань з надання відповідачеві кредитних коштів у сумі 7000 грн за кредитним договором № 8749550 від 09.02.2024 підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 7/17215 від 29 жовтня 2025 року, яке свідчить про успішність виконання запиту ТОВ «Авентус Україна» відповідно до договору № 087/20-П від 08.07.2020 про переказ коштів у розмірі 7000,00 грн 09.02.2025 о 09:29 на картковий рахунок № НОМЕР_5 , номер транзакції НОМЕР_6 (а. с. 21).
Крім того, АТ «ПУМБ» на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів у своїй відповіді від 16 червня 2026 року повідомило суд, що на ім`я ОСОБА_1 у банку була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_7 . У результаті аналізу операцій, здійснених по вказаній карті за період з 09.02.2025 по 12.02.2025 була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 7000 грн через сервіс іншого банку: дата транзакції 09.02.2025, час 09:29:06, сума 7000 грн, опис типу транзакції: надходження (переказ коштів кредитова частина). Указане банк підтвердив випискою по рахунку по карті за період з 09.02.2025 по 09.03.2025 (а. с. 116, 117-122). 
Також суд акцентує увагу на тому факті, що отримання кредитних коштів у сумі 7000 грн не заперечувалося і самим відповідачем. 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 кошти своєчасно та в повному обсязі не вносила, станом на день подачі позову до суду борг за кредитним договором не повернула. Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за кредитним договором підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості відповідача, яка підлягає стягненню, та правомірність заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд виходить з того, що позивач, крім заборгованостей за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками в сумі 8400 грн.
Суд, дослідивши розрахунок заборгованості, наданий позивачем, установив, що відсотки за кредитним договором № 8749550 від 09.02.2025 нараховані за період з 09.02.2025 по 09.07.2025 (за 151 кал. день), тобто в межах строку кредитування, визначеного в п. 1.4 кредитного договору. При цьому, проценти нараховані за зниженою процентною ставкою 0,01 % у день від суми кредиту – протягом перших 30 днів строку користування кредитом та за стандартною процентною ставкою 1 % у день від суми кредиту – протягом решти періоду, що повністю відповідає п. п. 1.5.1, 1.5.2 кредитного договору та не суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», яким встановлено максимально дозволений розмір денної процентної ставки -1% в день. 
Суд уважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір процентів (8400 грн) є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача.
При цьому суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що відповідач має сина, який є діючим військовослужбовцем та що у зв`язку з цим відсотки за користування кредитними коштами повинні бути зменшені.
Так, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) – штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Зазначені гарантії поширюються на виключне коло осіб, тоді як відповідач у даній справі не є військовослужбовцем та не є дружиною військовослужбовця, а, за її словами, що при цьому не підтверджені належними доказами, є матір`ю військовослужбовця, що не передбачено законом як підстава для застосування частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Щодо доводів відповідача про несправедливість умов договору та надмірний розмір відсоткової ставки за користування коштами під час уведеного на території України воєнного стану, суд зазначає, що договір, графік платежів, паспорт споживчого кредиту містять відомості щодо строків та порядку повернення кредиту та сплати процентів за його користування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, орієнтовну річну процентну ставку, із якими відповідачам була ознайомлена та погодилася при підписанні кредитного договору, а тому законних підстав для зменшення розміру нарахованих відсотків суд не знаходить.
Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача пені та штрафів у розмірі 12670 грн, суд зважає на таке.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України).
Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України).
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з відповідача пені та штрафів, оскільки Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу, включаючи дату постановлення цього рішення.
ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про споживче кредитування» метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.
Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті (ст. 3 Закону).
Згідно з п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній до 24 грудня 2023 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Пункт 6-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» виключено на підставі Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.
Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній з 24 грудня 2023 року) у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Датою набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» є 24 грудня 2023 року. Відповідно, 30-й день включно з дня набрання чинності цим Законом припадає на 23 січня 2024 року.
У цій справі кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено 09 лютого 2025 року. Отже, оскільки кредитний договір укладено після 23 січня 2024 року, тобто, пізніше 30-го дня з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до боржника не застосовуються положення п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» щодо звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.
Системний аналіз приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить про те, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» з 23 січня 2024 року взагалі не мають предметом правового регулювання питання щодо нарахування неустойки (пені) у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в Україні.
Отже, нарахування пені та штрафів у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в Україні з 24 січня 2024 року регулюються винятково ЦК України, а тому в даному випадку підлягає застосуванню п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Оскільки на час розгляду справи в Україні введено та продовжує діяти воєнний стан, то в силу дії п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України пеня та штрафи з відповідача за прострочення сплати грошових зобов`язань у сумі 12670 грн стягненню не підлягають.
Отож, ураховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши кредитний договір, не виконує належним чином його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, суд робить висновок, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу в сумі 7000 грн, за відсотками в сумі 8400 грн, а всього підлягає стягненню з відповідача заборгованість у розмірі 15400 грн.
Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд виходить з наступного.
Так, за змістом п. п. 1, 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Можливість розстрочення виконання рішення суду також можливо на стадії виконання рішення суду за заявою сторони.
При цьому, за змістом ч. 3 статті 436 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Частиною 4 цієї статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи – тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
За змістом частини 5 цієї статті розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Ураховуючи, що ст. 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, виходячи із засад законності, змагальності та диспозитивності, а також, враховуючи завдання цивільного провадження щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, слід дійти висновку, що розстрочення виконання рішення суду одночасно з його ухваленням не повинно порушувати зазначені засади, має слугувати завданням цивільного провадження та застосовуватись судом виключно за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Такі обставини мають бути встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказів.
Водночас, відповідачем не надано належних доказів її дійсного фінансового та майнового стану, зокрема довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за І-ий квартал 2026 року, довідки про розмір призначеної виплати по безробіттю, відомостей щодо наявності чи відсутності рухомого та нерухомого майна у її власності, складу сім`ї тощо.
Відсутність доказів щодо дійсного матеріального стану відповідача унеможливлює вирішення судом питання щодо розстрочки виконання рішення. При цьому, суд звертає увагу, що за загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того, за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідною обґрунтованою заявою про розстрочення виконання рішення суду саме на стадії його виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1460,59 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 54,86 %).
На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 639, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись ст. ст. 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, реквізити IBAN № НОМЕР_8 в АТ «ТАСКОМБАНК», заборгованість за договором № 8749550 про надання споживчого кредиту від 09.02.2025 у розмірі 15400 (п`ятнадцять тисяч чотириста) грн, яка складається із 7000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 8400 грн заборгованості за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1460 (одна тисяча чотириста шістдесят) грн 59 коп. у рахунок повернення коштів по сплаті судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити. 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Учасники справи:
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 . 
Повний текст рішення складено 14 вересня 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА